Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
третьої особи ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2019 року якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000005, а саме: на 136 (сто тридцять шість) порожніх десятилітрових каністр білого кольору та 1 (одну) десятилітрову каністру білого кольору на 1/3 заповнену рідиною з характерним запахом спирту. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Звертає увагу на те, що речі, які були вилучені в ході обшуку, не є речовими доказами, оскільки постанова про визнання речовими доказами не виносилася, а тому, враховуючи вимоги ст.110 КПК України, слідчий не має підстав стверджувати, що тимчасово вилучені предмети мають ознаки речових доказів. Крім того, відсутній протокол огляду речових доказів, які були вилучені слідчим. Згідно фабули кримінального провадження №0000005, ОСОБА_7 , не є особою щодо якого здійснюється провадження, не має статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого у вказаному кримінальному провадженні. Слідчим та прокурором відповідно до ст.132 КПК України не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування посилається у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зазначає, що відповідно до рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації», рішення ЄСПЛ від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Згідно оскарженої ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2019 року клопотання задоволено.

Накладено арешт на вилучені під час проведення обшуку 19.11.2019 по провулку 3-ому Кар`єрному, буд. 7 у м. Житомирі:

136 (сто тридцять шість) порожніх десятилітрових каністр білого кольору;

1 (одна) десятилітрову каністру білого кольору, на 1/3 заповнену рідиною з характерним запахом спирту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
На думку колегії суддів, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, слідчим управляння ФР ГУ ДФС у Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2019.
Згідно змісту клопотання орган досудового розслідування вважає, що група осіб у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та інших невстановпених осіб, з метою отримання прибутку займаються незаконною діяльністю, зокрема пов`язаної з незаконним придбанням спирту низької якості, з якого виготовляють фальсифіковані алкогольні напої, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей. Незаконно виготовлені алкогольні напої зберігають і транспортують з метою їх реалізації у торгівельну мережу м. Житомира та Житомирського району.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.11.2019 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , надано дозвіл на виявлення та вилучення: незаконно виготовлених, придбаних підакцизних товарів (алкогольні напої, спирт, спиртовмісні рідини, спиртовмісна продукція, тютюнові вироби), обладнання, сировини, тари, вимірювальних пристроїв, інших засобів, що використовується для незаконного виготовлення підакцизних товарів; чорнової документації, яка підтверджує придбання, транспортування, прийом та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів; інші знаряддя та засоби вчинення злочину та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, які являються джерелом доказів та містять відомості, що є предметом доказування у кримінальному провадженні Тобто таке майно, на яке над ано прямий дозвіл на його відшукання та вилучення є тимчасово вилученим в силу ч.7 ст.236 КПК України.

19.11.2019 року співробітниками ГУ ДФС у Житомирський області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та під час вказаного обшуку у гр. ОСОБА_7 виявлено та вилучено:

- 137 порожніх 10-ти літрових каністр білого кольору з характерним запахом спирту;

- 1 (одна) 10-ти літрова каністра білого кольору на 1/3 заповнена рідиною з характерним запахом спирту.

19.11.2019 винесено постанову слідчого, якою перелічене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, так як дане майно є джерелом доказів у кримінальному провадженні.

Клопотання про накладення арешту на майно вилучене у ході обшуку обґрунтоване метою запобігання можливості пошкодження майна, його псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Апеляційний суд вважає, що з огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що є достатні підстави вважати, що виявлене та вилучене у ході проведення обшуку у будинку АДРЕСА_2 предмети й речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, які можуть зберігати на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 19.11.2019, зокрема, на 136 (сто тридцять шість) порожніх десятилітрових каністр білого кольору та на 1 (одна) десятилітрову каністру білого кольору, на 1/3 заповнену рідиною з характерним запахом спирту, належно дослідив у повному об`ємі необхідні матеріали провадження, висновок слідчого судді в цій частині оскарженої ухвали є правильним та обґрунтованим.
Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_10 в ході проведення обшуку за адресою: м. Житомир, пров. 3-ий Кар`єрний, 7 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира №295/17074/19 від 14.11.2019 були виявлені та вилучені 137 10-ти літрових бутлів білого кольору, одна з яких була заповнена рідиною з характерним запахом спирту.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою від 19.11.2019 слідчий по кримінальному провадженню ОСОБА_11 визнав вилучені у ході обшуку 137 порожніх 10-ти літрових каністр білого кольору з характерним запахом спирту та 1 (одну) 10-ти літрову каністру білого кольору на 1/3 заповнену рідиною з характерним запахом спирту речовими доказами у кримінальному провадження №0000005, а тому дане посилання захисника ОСОБА_6 є безпідставним.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя навів в ухвалі переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку про задоволення клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Головного управління ДФС у Житомирській області ОСОБА_11 та відповідно про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку 19.11.2019, зокрема, на 136 (сто тридцять шість) порожніх десятилітрових каністр білого кольору та на 1 (одна) десятилітрову каністру білого кольору, на 1/3 заповнену рідиною з характерним запахом спирту.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 обставини є необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку 19.11.2019, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2019 року, якою накладено арешт на вилучені під час проведення обшуку 19.11.2019 по провулку 3-ому Кар`єрному, буд.7 у м. Житомирі: 136 порожніх десятилітрових каністр білого кольору; 1 десятилітрову каністру білого кольору, на 1/3 заповнену рідиною з характерним запахом спирту, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :