Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8591/19
Провадження № 1-м/644/6/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року
Орджонікідзевський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засудженого 11.09.2018 року Октябрьським районним судом Оренбурзької області за ч. 3 ст. 30 п «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації у виді позбавлення волі на строк 8 років,-
в с т а н о в и в:
Міністерство юстиції України звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 09 жовтня 2019 року наказом № 3124/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянини України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. 606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 15.03.2019 року за № 06-32787/19. Вироком Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
В теперішній час засуджений відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Оренбурзькій області»; кінець строку відбуття покарання 14 грудня 2025 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Міністерство юстиції України у клопотанні просить суд визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним за вироком Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року.
В судове засідання представник заявника не з`явився, в поданому клопотанні просив провести судовий розгляд без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність правових підстав для його задоволення. Просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України та визначити норми КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вказаним вироком суду РФ за ч.3 ст.30 п.«г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації від 11.09.2018 року, визначити той самий строк для відбування покарання у виді 8 років позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі зазначеного вище вироку суду РФ.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік».
Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Так, згідно вироку Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року та доданої до нього довідки установи покарання, громадянин України ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.30,п.«г» ч.4 ст.228.1 Російської Федерації у виді позбавлення волі строком на 8 років, та відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Оренбурзькій області», початок строку відбування покарання 11.09.2018року, кінець відбування строку покарання 14.12.2025 року, зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 15.12.2017 року по 22.09.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст.610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції.
Судом встановлено, що остання відома адреса проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_4 є громадянином України, що підтверджується листом Державної міграційної служби України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
З огляду на зазначені норми, суд констатує, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, написаною особисто ОСОБА_4 , підпис якого на вказаній заяві засвідчена начальником ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Оренбурзькій області».
Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до КК України та визначає покарання.
Відповідно до ч. 4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року за ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця незалежних від цієї особи обставинам.
Відповідно до діючого Кримінального кодексу України замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі кваліфікується за ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Санкція п. « г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ на момент постановлення вироку передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого.
При цьому, вироком Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації. Місцем відбування покарання визначено виправну колонію суворого режиму.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року за ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідає покаранню, яке могло бути призначене за вчинення злочину у відповідності до кримінального законодавства України, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави, і вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року, щодо ОСОБА_4 та вважати його засудженим за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі.
Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11.09.2018 року, зарахувати в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 15.12.2017 року по день набрання вироком законної сили. Вирок набрав чинності 22.09.2018 року.
Виходячи з викладеного, клопотання про приведення Октябрьського районного суду Оренбурзької області від 11.09.2018 року року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Октябрьського районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 11.09.2018 року за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести вирок Октябрьського районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 11.09.2018 року за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України.
Визначити, що відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним вироком Октябрьського районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 11.09.2018 року передбачена ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.
Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 11.09.2018 року, зарахувати в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 15.12.2017 року по 22.09.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя: ОСОБА_1