печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
17.10.2019 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 04.10.2019 року у складському приміщенні магазину «Stylus», за адресою: м. Київ, вул. Аеродромна, 12.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить наступних висновків.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000349 від 15.04.2019 за фактом заволодіння коштами шляхом обману (шахрайство), за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
04.10.2019 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у складському приміщенні магазину «Stylus», за адресою: м. Київ, вул. Аеродромна, 12 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: комп`ютерна техніка, побутові прилади, мобільні телефони та цифрові апарати.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно положенням ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Проте, як вбачається із клопотання майно було вилучене 04.10.2019 року, 17.10.2019 слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, тобто з пропуском процесуального строку.
Доказів на підтвердження обставин наявності перешкод для звернення до суду з клопотанням про накладення арешту у термін, визначений кримінальним процесуальним законодавством у клопотанні не вказано. Враховуючи вищевикладене, підстав для поновлення процесуального строку на подачу клопотання не вбачається.
Враховуючи, відсутність належного обґрунтування пропущеного строку на звернення із даним клопотанням, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1