Справа № 495/7537/19
Номер провадження 1-кп/495/446/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Миколаївської області, Баштанський району с. Шевченко, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, раніше судимого:

-04.04.2017 року Білгород-Дністровським міськраойнним судом Одеської області за ст. 407 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

19 травня 2016 року між, командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , сержантом ОСОБА_3 , та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки.

17 червня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_2 виданий наказ №8, відповідно до якого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення управління 1 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 .

Проходячи військову службу на посаді командира відділення управління 1 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 , обвинувачений ОСОБА_3 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді командира відділення управління 1 гарматної артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ,діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою ухилитися від військової служби, о 08 год. 00 хв. 18.04.2017 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до вказаної військової частини, та незаконно перебував поза межами вказаної військової частини до 30.07.2019, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

30.07.2019, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий співробітниками військової служби правопорядку Південного територіального управління і був доставлений до слідчого відділу Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 18.04.2017 року о 08.00год. він не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Зробив це за сімейними обставинами, а саме тому, що у нього розпадалася сім`я. 30.07.2019 рокуйого було затримано співробітниками військової служби правопорядкута доставлено до слідчого відділу Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику по місцю проходження служби, стан здоров`я та сімейний стан, а саме те, що він одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за аналогічній злочин, проте належних висновків для себе не зробив, знов скоїв кримінальне правопорушення у період іспитового строку, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.
Крім того, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення попереднього вироку, так як 04.04.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був ухвалений вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яким останнього засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років 1 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати засудженому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2017 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити йому покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Зарахувати засудженому ОСОБА_3 у строк відбування покарання час його перебування під вартою, а саме з 30.07.2019 року по 31.07.2019 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1