ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1644/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/491/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч. 1 ст. 286 КК
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвокатів: ОСОБА_7
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001187 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року, відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 6800 грн. з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного та додаткового покарань на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень 50000 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 03.03.2017 близько 15:30 год., керуючи технічно справним автомобілем " Chery Tiggo", реєстраційний номер « НОМЕР_1 » , здійснюючи рух біля будинку №8 по вул. Тракторній, зі сторони р. Дніпро у напрямку вул. Олександрівської в м. Херсоні, порушуючи вимоги п.п.1,5, 1.7, 2.3 б), 12.1, 12.3 ПДР України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, рухаючись прямолінійно та маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку в смузі руху автомобіля , завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 ..

Внаслідок даної ДТП пішоходу ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток правої голені, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок змінити в частині задоволення цивільного позову, зменшити розмір суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень з 50000 грн. до 20000 грн.

Апелянт зазначає , що встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень в жодному разі не є підтвердженням тяжкості моральних страждань потерпілого.

ОСОБА_9 не заперечується факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у зв`язку з чим обвинувачений визнав свою вину повністю та щиро розкаявся у скоєному. Разом із тим, намагався повністю мінімізувати заподіяну ним шкоду, в тому числі і моральну та забезпечив дитині необхідну медичну допомогу.

За твердженням захисника , потерпілою стороною не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що потерпілому завдано моральну шкоду, яку слід оцінити в розмірі 50000 грн. Не надано, зокрема довідки з навчального закладу на підтвердження того, що потерпілий дійсно декілька місяців за станом здоров`я не відвідував навчання, а також характеристики з освітнього закладу та висновку психолога щодо зміни емоційного стану ОСОБА_10 після дорожньо-транспортної пригоди чи довідки від лікарів щодо терміну фізичних обмежень потерпілого.

Апелянт приходить до висновку, що суд, в повному обсязі задовольняючи цивільний позов, прийняв рішення виключно зі слів потерпілої сторони, на припущеннях, що є незаконним та несправедливим.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила вирок суду в частині задоволення цивільного позову змінити.
Прокурор, представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги адвоката.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду, на адресу суду подав клопотання про здійснення судового розгляду за його відсутності за участі його захисника. Зазначив, що апеляційну скаргу адвоката підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.
Законний представник потерпілого ОСОБА_11 , та потерпілий ОСОБА_12 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавали. За твердженням представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , потерпілий та його законний представник не змогли прибути до суду через перебування за межами Херсонської області.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин , кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, вид та міру призначеного покарання в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційних скарг лише в частині вирішення цивільного позову.
Як видно із вироку суд першої інстанції, задовольняючи в повному обсязі цивільний позов врахував, що з вини обвинуваченого ОСОБА_9 , який керуючи транспортним засобом здійснив наїзд на малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток правої голені, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, що підтверджується висновком експерта № 427 від 26.04.2017 року (а.п. 57).
Згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).
З матеріалів провадження вбачається, що законний представник потерпілого та його представник адвокат ОСОБА_13 в інтересах потерпілого ОСОБА_14 подали цивільний позов, в якому моральну шкоду заподіяну потерпілому , оцінено в 50000 грн. Вимоги мотивували душевними стражданнями, які потерпілий пережив у зв`язку з самим фактом ДТП; емоційним дискомфортом, пов`язаним з проблеми, які заважали рухатись протягом тривалого часу, а також тим, що малолітня особа протягом тривалого часу відчувала фізичний біль через заподіяні йому внаслідок неправомірних дій обвинуваченого тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як вже зазначалося , характер отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень доводить, що це потягло розлад здоров`я потерпілого не менше ніж на 21 день, протягом якого малолітня дитина відчувала біль та мала докладати додаткових зусиль для організації життя та побуту.
В суді апеляційної інстанції представник потерпілого зауважив, що потерпілий протягом двох місяців з моменту ДТП перебував у гіпсі та не відвідував школу.
На переконання колегії суддів вік потерпілого( на момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому було 9 років) , характер та тривалість розладу його здоров`я , фізичний біль , заподіяння якого сталося через порушення обвинуваченим ПДР , істотність вимушених змін в його житті , дають підстави для висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що потерпілому внаслідок злочину заподіяно моральну шкоду, а визначений судом розмір відшкодування такої шкоди відповідає вимогам розумності та співмірності.
Посилання апелянта на недоведеність позовних вимог слід визнати безпідставними. Твердження захисника про те, що позивач мав надати на підтвердження своїх вимог саме ті докази , які перелічені в його апеляційній скарзі, зокрема довідки з навчального закладу чи висновок психолога , не грунтуються на вимогах закону, оскільки сторони надають докази на підтвердження своїх вимог та заперечень за своїм розсудом , а чинним законодавством не передбачено , що обставини , викладені у позові, зокрема щодо характеру моральних страждань та його розміру мають бути підтверджені лише певними доказами.. зокрема письмовими доказами, як на тому наполягав апелянт в ході апеляційного розгляду.
Згідно приписів ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Статтею 128 ч 5 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами , встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом , КПК не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК.
За приписами ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заперечуючи проти позову та оспорюючи зазначені у позові обставини, цивільний відповідач повинен надати докази, на підтвердження своїх заперечень. Як видно, ні в ході розгляду провадження в суді першої інстанції , ні під час апеляційного розгляду цивільним відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновки суду в цій частині.
Твердження захисника про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене на припущеннях, є безпідставними. Суд, задовольняючи позовні вимоги, хоча і не зазначив у вироку , але на переконання колегії суддів фактично врахував тяжкість тілесних ушкоджень завданих потерпілому та фактичні обставини провадження, ступінь вини обвинуваченого , наслідки , що настали в результаті неправомірних дій обвинуваченого , що і стало правовим підґрунтям для прийняття відповідного рішення та визначення розміру відшкодування і ці обставини доведені .

Доводи апеляційної скарги не дають законних та обгрунтованих підстав для зменшення суми відшкодування моральної шкоди до 20000 грн, як про те просить захисник. Належних обгрунтувань , чому саме має бути зменшена сума стягнення до 20000 грн. апеляційна скарга не містить.

Доказів того, що сума відшкодування непомірна для цивільного відповідача, матеріали провадження не містять.

Склад учасників цивільного спору апелянтом не оспорюється.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4