КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/6263/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва 24 жовтня 2019 року, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України
за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва 24 жовтня 2019 року, відмолено у задоволені клопотання слідчого Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Змінено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з під варти в залі суду.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не залишати цілодобово місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 25.11.2019 включно.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до остатнього запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що під час розгляду клопотання судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, мотиву та мети, способу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, особливої жорстокості, поведінки та його цинічного характеру, безпідставного застосування насильства відносно потерпілого, суспільної небезпечності вчиненого злочину.
Також апелянт зазначає, що судом не в повній мірі оцінено підстави передбачені ст. 178 КПК України, а саме: міру покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, та не враховано той факт, що відносно останнього 21.05.2018 року до Оболонського районного суду м. Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КПК України. Не враховано положення статті 5 Конвенції про захист прав людини, основоположних свобод та практики застосування Європейського суду з прав людини, оскільки в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того апелянт вважає, що судом не в повній мірі враховано можливість безпосереднього впливу на всіх свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні та переховування від органів досудового розслідування та суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
25.07.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
27.07.2019, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва відносно до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було в подальшому продовжено до 25.10.2019.
24.10.2019 строк досудового розслідування у даному провадженні ухвалою Оболонського районного суду м. Києва продовжено на строк до 4 місяців, а саме до 25.11.2019.
22.10.2019слідчий Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 ,звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що строк тримання під вартою у даному провадженні у відношенні ОСОБА_7 закінчується, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не уявляється можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: отримати висновки судово-медичних експертизи стосовно спричинених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, отримати висновки судових молекулярно-генетичних експертиз отримати висновок амбулаторної психолого-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_11 ; отримати висновок комплексної психолого-психіатричної експертизи неповнолітніх підозрюваних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; виконати ряд інших слідчих дій по кримінальному провадженню в яких виникне необхідність; виконати вимоги ст. 290 КПК України, останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі чого застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти наявним ризикам.
24.10.2019 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було відмолено у задоволенні вказаного клопотання та змінено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з під варти в залі суду. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК Україниє обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Також, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що в ході судового засідання прокурором не було доведено та обґрунтовано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам, зазначеним у клопотанні. Відсутні у клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та зазначаються лише припущення щодо можливості настання вказаних наслідків. Крім того, під час судового засідання прокурор пояснила, що в неї не має доказів на підтвердження того, що підозрюваний може спробувати ухилятись від органів досудового розслідування та суду, бо по іншим кримінальним провадженням які стосовно нього знаходяться в провадженні суду він весь час вчасно прибував до суду, в зв`язку з чим запобіжні заходи по іншим провадженням йому не обирались. А тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, тяжкість злочину, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого, та змінив запобіжний захід є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та прокурор у суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для продовження виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v. Armenia п. 95).
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та їх наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким немає.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Крім того, колегією суддів взято до уваги що 11.11.2019 було змінено раніше повідомлену підозру від 25.07.2019 та повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва 24 жовтня 2019 року, якою відмолено у задоволені клопотання слідчого Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Змінено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з під варти в залі суду.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 25.11.2019 включно, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4