ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1294/19 Справа № 216/5101/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Криовго Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздільне, Долинського району, Кіровоградської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, працює сторожем в ТОВ «Криворізька будівельна компанія», є інвалідом 3-ї групи, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року було частково задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 жовтня 2019 року з визначенням застави у розмірі 500000 грн. 00 коп.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 ; протоколом обшуку автомобіля марки «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом огляду гаражу (без номеру), який розташований другим зліва в рядності трьох гаражів на відстані 12 метрів від заднього лівого кута будинку АДРЕСА_3 , протоколом обшуку квартири АДРЕСА_4 показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які приймали участь в якості понятих при проведенні обшуку автомобілю, гаражу та квартири; протоколом затримання ОСОБА_7 ; висновком експерта №30/8.6/514 від 29.08.2019, іншими матеріалами кримінального провадження, речовими доказами.

Вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. Згідно даних, що характеризують його особу, підозрюваний хоча й офіційно працевлаштований та отримує пенсію за інвалідністю, проте, його офіційного заробітку не могло вистачити для придбання такої кількості психотропної речовини та для забезпечення такого способу життя, що дозволяв би регулярні поїздки за кордон для відпочинку, що вказує на те, що заняття незаконним збутом психотропних речовин могло бути основним джерелом коштів для існування, тому існує ризик того, що останній буде продовжувати займатися злочинною діяльністю. Крім того встановлено, що підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та має на утриманні неповнолітню дитину, однак, за місцем реєстрації не мешкає; а також має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та раніше неодноразово виїжджав за межі України, в тому числі на територію Російської Федерації, а тому з метою уникнення покарання, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останній має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме анкетні дані свідків та їх місце мешкання, які допитані в кримінальному провадженні, та яких ще не допитано в суді.

Також вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому враховуючи майновий стан підозрюваного та його родини, зокрема дружини, яка здійснює підприємницьку діяльність, та її батька, який володіє рухомим та нерухомим майном і вільно передав його у користування підозрюваному, обсяг вилученої у підозрюваного психотропної речовини та її ймовірну вартість, розмір можливих процесуальних витрат, вбачається можливим визначити розмір застави на рівні, який перевищує встановлені межі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу у мінімально можливому розмірі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ризики вказані в ухвалі слідчого судді є безпідставними, невмотивованими й необґрунтованими, так як відсутні посилання на будь-які докази, які б вказували на дійсне існування ризиків, з матеріалів справи вбачається, що підозрюваний жодним чином не перешкоджав встановленню істини у справі, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, жодних доказів того, що підозрюваний схильний до продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється та того факту, що ОСОБА_7 отримував від інкримінованої йому злочинної діяльності дохід у клопотанні не наведено, а в доданих матеріалах такі докази відсутні, як і відсутні докази вартості придбання психотропних речовин, не враховано особу підозрюваного, соціальні зв`язки, визначений слідчим суддею розмір застави не співвідноситься з даними про особу підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні є безпідставними.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання.

З наведених обставин слідчий суддя зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя належним чином врахував те, що ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними та обґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. Згідно даних, що характеризують його особу, підозрюваний хоча й офіційно працевлаштований та отримує пенсію за інвалідністю, проте, його офіційного заробітку не могло вистачити для придбання такої кількості психотропної речовини та для забезпечення такого способу життя, що дозволяв би регулярні поїздки за кордон для відпочинку, що вказує на те, що заняття незаконним збутом психотропних речовин могло бути основним джерелом коштів для існування, тому існує ризик того, що останній буде продовжувати займатися злочинною діяльністю. Крім того встановлено, що підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та має на утриманні неповнолітню дитину, однак, за місцем реєстрації не мешкає; а також має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та раніше неодноразово виїжджав за межі України, в тому числі на територію Російської Федерації, а тому з метою уникнення покарання, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останній має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме анкетні дані свідків та їх місце мешкання, які допитані в кримінальному провадженні, та яких ще не допитано в суді.

Крім того, слідчим належним чином обґрунтовано недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки останній за адресою свого місця проживання зберігав значний обсяг психотропних речовин, що в свою чергу робить марним застосування такого запобіжного заходу, оскільки не сприяє уникненню ризику повторного вчинення аналогічного злочину.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру застави на рівні, який перевищує встановлені межі, оскільки майновий стан підозрюваного та його родини, зокрема дружини, яка здійснює підприємницьку діяльність, та її батька, який володіє рухомим та нерухомим майном і вільно передав його у користування підозрюваному, обсяг вилученої у підозрюваного психотропної речовини та її ймовірну вартість, розмір можливих процесуальних витрат.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а натомість спростовуються наданими матеріалами в повному обсязі, у зв`язку з чим є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Криовго Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: