Справа № 159/4699/19
Провадження № 1-кп/159/349/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 010 05 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івашкова Кодимського району Одеської області, гр. України, без визначеного місця проживання, неодруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , утриманців не має, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 11.11.82 р. за вироком Кодимського райсуду Одеської області за ч. 1 ст. 140, ст. 215 - 3 КК України (в ред. 1960 р.) із застосуванням ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 р., 06 міс. позбавлення волі,

2. 12.09.83 р. за вироком Фрунзенського райсуду м. Харкова за ч. ч. 1, 2 ст. 215 3 КК України (в ред. 1960 р.) із застосуванням ст. ст. 42, 43 КК України (в ред. 1960 р.) до позбавлення волі на строк 3 р., 10 міс.;

3. 20.05.02 р. за вироком Кодимського райсуду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 р. із двохрічним іспитовим строком,

4. 21.01.03 р. за вироком Кодимського райсуду Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 р.,

5. 27.06.12 р. за вироком Кодимського райсуду Одеської області за ч. 1 ст. 296 КК України до обмеження волі на строк 2 р. з однорічним іспитовим строком,

6. 21.08.13 р. за вироком Кодимського райсуду Одеської області за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України до позбавлення волі на строк 3 р., 03 міс.,

7. 09.10.13 р. за вироком Подільського міськсуду Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 р., 07 міс.,

8. 12.02.14 р. за вироком Кодимського райсуду Одеської області за ч. ч. 1, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 р., 10 міс.; звільненого 01.06.18 р. по відбуттю строку покарання, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 12 год. 12.05.19 р., перебуваючи поблизу магазину «Вітамінка», що по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав велосипед зеленого кольору марки «Ardis», що стояв біля вказаного вище магазину, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 , 96 р. н., матеріальну шкоду на суму 740 грн, 42 коп..

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, суду показав, що, дійсно, о 12.05.19 р., як він вважає у вечірню пору, він, перебуваючи поблизу магазину «Вітамінка», знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу таємно для потерпілого викрав старий велосипед, що стояв чи лежав не прив`язаним біля вказаного вище магазину. Цим велосипедом він поїхав до місця свого фактичного проживання, де мешкає разом із співмешканою. Через добу він пригадав про цей велосипед, що стояв у дворі будинку, та здав його на металобрухт за 60 грн. Зазначає, що вчинив злочин з огляду на різноманітні обставини його життя.

Прокурор заявила про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений не заперечив.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми.

З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі; не оспорює кваліфікації його дій органом досудового розслідування; у скоєному щиро розкаюється.

Винуватість обвинуваченого, крім цього, підтверджується як його визнавальними показаннями, даними в судовому засіданні, так і - тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування, і які обвинувачений визнав у судовому засіданні, відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді послідовно та повно розповів про всі обставини вчинення злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Судом також враховується те, що обвинувачений негативно характеризується по місцю фактичного проживання, він не працює, та доходу, утриманців не має, хоча є працездатного віку. Раніше він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у т. ч. - за корисливі, тяжкі злочини та в даний час має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість. Суд враховує і стан здоров`я обвинуваченого; те, що потерпілий будь - яких претензій до обвинуваченого не має та у вирішенні справи покладається на розсуд суду, не настоюючи на суворому покаранні обвинуваченого.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді арешту, так як він не працює, доходу не має.

Щодо нього немає підстав для застосування ст. 75 КК України, що передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Долю речового доказу слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України, попередньо знявши з арештованого майна арешт, накладений за ухвалою слідчого судді.

Процесуальні витрати у справі у повному обсязі слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід до вступу вирок у законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання - з 27.06.19 р..

Стягнути з ОСОБА_4 на доход держави 942 (дев`ятсот сорок дві) грн., 06 коп. процесуальних витрат на проведення експертизи.
Речовий доказ у справі - велосипед марки «Ardis», що знаходиться на зберіганні у Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області згідно з постановою слідчого від 12.06.19 р., повернути потерпілому ОСОБА_5 , знявши з нього арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.06.19 р..

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії даного вироку.

Головуючий:ОСОБА_1