08.11.2019
Справа № 642/7430/19
Провадження № 1-кс/642/3998/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження №0002455 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
встановив:
Слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про арешт майна, а саме мобільний телефон «Samsung» А30 має imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 /N НОМЕР_3 , вказуючи, що 07.10.2019 приблизно о 19:00 гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресо: м. Харків, вул. Прогрес, 4, виявив відсутність власного мобільного телефону «Samsung» А30. 08 жовтня 2019 року СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області згідно чинного законодавства за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0002455.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, 07.10.2019 у вечірній час останній повертався з роботи та вирішив зупинитися на крузі тролейбусу №27 у м. Харків, в одному з кафе, якому саме не вказує, оскільки не пам`ятає, де познайомився з раніше невідомими чоловіками, як здалося потерпілому ромської національності, як їх звали та як вони виглядали останній не пам`ятає, так як до цього вже був у стані алкогольного сп`яніння, про що спілкувались потерпілий також не пам`ятає. Після чого ОСОБА_6 вирішив піти до дому, але раніше невідомі чоловіки сказали, що проводять потерпілого, оскільки він може не дійти до дому за місцем мешкання, оскільки ОСОБА_6 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Після чого ОСОБА_6 та раніше невідомі йому чоловіки пішли в сторону вул. Керамічній в м. Харків, Біля будинку 4/3 по вул. Керамічній в м. Харків, раніше невідомі потерпілому чоловіки сказали, що вони поспішають в друге місце. Через декілька хвилин після уходу вищевказаних чоловіків ОСОБА_6 захотів подзвонити, ті виявив відсутність власного мобільного телефону марки «Samsung» А30.
Згідно наданих документів ОСОБА_6 на мобільний телефон «Samsung» А30 встановлено, що вищевказаний мобільний телефон «Samsung» А30 має imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 /N R58M77NA5AR
Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказує, що 12.10.2019 приблизно о 22:00 останній придбав мобільний телефон «Samsung A 30», у свого знайомого ОСОБА_7 за 3700 грн, та з тих пір по теперішній час користується вищевказаним мобільним телефон у власних цілях.
В ході досудового розслідування на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова про тимчасовий доступ до речей та документів ( справа № 642/7430/19) 05.11.2019 у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено мобільний телефон «Samsung» А30 має imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_4 S/N НОМЕР_3 .
В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що перелічене тимчасово вилучене майно у відповідності до п.2 ч.1 ст.167 КПК України підшукуване, виготовлене, пристосоване чи використане як засоби, чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди і фактично являються речовими доказами, втрата яких по кримінальному провадженню недопустима, оскільки також воно необхідне для проведення слідчих дій, а саме для проведення товарознавчої експертизи.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Особа, в якої вилучені вказані речі, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечував повністю.
Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0002455 від 08.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
05.11.2019 в ході досудового розслідування на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова про тимчасовий доступ до речей та документів у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено мобільний телефон «Samsung» А30 має imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_4 S/N НОМЕР_3 .
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі ст.1 Першого протоколу та кореспондується з вимогами п.5 ч.2 ст.173 КПК України, якою покладено на суд обов`язок враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Виходячи з підстав розумності, керуючись принципами змагальності і диспозитивності, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт тимчасово вилученого майна, що виявлене під час тимчасового доступу до речей і документів, оскільки воно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для забезпечення дієвості даного кримінального провадження, та виконання слідчих дій, зокрема, для проведення товарознавчої еспертизи, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вказаного майна, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя,-ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження №0002455 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, виявлене і вилучене 05.11.2019 в ході тимчасового доступу до речей і документів, а саме: мобільний телефон «Samsung» A30, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_4 S/N НОМЕР_3 .
Передати вказаний мобільний телефон на зберігання до камери зберігання речових доказів Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області.
Виконання ухвали доручити слідчому СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській Коробову О.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На підставі ч.3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя