УХВАЛА
17 вересня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженуи м. Києв, громадянки України,
зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8
особи, в інтересах якої
подано апеляційну скаргу ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для проведення судового провадження в загальному порядку.
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 . Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України та їй призначене покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосвуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з оформленням та видачею паспортів строком на три роки; ч. 3 ст. 358 КК України у виді трьох років позавбалення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з оформленням та видачею паспортів строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк один рік шість місяців, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 зазначає, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що на території міста Києва у період з квітня по серпень 2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з громадянином Грузії ОСОБА_10 з корисливих мотивів, налагоджено протиправну діяльність по виготовленню, підробленню та збуту завідомо підроблених посвідчень та офіційних документів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
Апелянт звертає увагу на те, що 16 січня 2019 року з матеріалів досудового розслідування № 00072 прокурором було виділено матеріали щодо вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_11 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.358 КК України у зв`язку з тим, що між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Представник ОСОБА_8 зазначає, що з текстом вироку ознайомилась в Єдиному державному реєстрві судових рішень 15 березня 2019 року. Відповідно до вироку прізвище, ім`я та по батькові учасників кримінального провадження крім ОСОБА_12 знеособлені та зазначені як «Особа 1» та «Особа 2». Проте, як вбачається з повідомлення про підозру та обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 , обставини, що встановлені вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 12 беерзня 2019 року безпосередньо відносяться до ОСОБА_9 , оскільки знеособлена «Особа 1», що зазначена у оскаржуваному вироку і є ОСОБА_9 .
Апелянт звертає увагу на те, що Верховний Суд України зазначає, що незалежно від використаної законодавчої техніки право на апеляційне оскарження, як конституційно гарантована засада судочинства, забезпечує право на звернення до суду вищої інстанції не лише підозрюваному, обвинуваченому, а категорія «інші особи» у розумінні п. 10 ст. 393 КПК охоплює й тих учасників кримінального провадження, прав, свобод та інтересів яких стосується судове рішення.
Представник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 зазначає, що мотивувальною частиною вироку абсолютно безпідставно та незаконно надана кримінально-правова оцінка переважній більшості і діянь ОСОБА_9 , а тому у останньої є прямий, абсолютно законний інтерес на подання апеляційної скарги на вирок стосовно ОСОБА_5 .

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до вироку, суд констатує доведеність вини ОСОБА_5 та інших осіб, зокрема безіменного організатора ОСОБА_9 , що впливає безпосередньо на розгляд справи стосовно ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2018 року під час особистої зустрічі в приміщенні офісу «Візового центру №1», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 226, кв. 29, менеджер із супроводу клієнтів даного центру ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з Особою 1 та Особою 2, достовірно знаючи встановлений Законом порядок та процедуру перетинання державного кордону України, діючи за попередньо розробленим злочинним планом, повідомила громадянину України ОСОБА_13 , який звернувся до співробітників візового центру за консультаціями та наданням послуг з організації виїзду до країн Європейського Союзу, про можливі шляхи організації співробітниками «Візового центру № 1» та іншими невстановленими особами його незаконного переправлення через державний кордон України, вартості таких послуг, та строків здійснення підробки посвідчень та офіційних документів, на підставі яких ОСОБА_13 зможе незаконно перетнути державний кордон України.
18 липня 2018 року в приміщенні офісу «Візового центру №1», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 226, кв. 29, відповідно до розподілу ролей та обов`язків, ОСОБА_1 та Особою 2, за попередньою змовою та під загальним керівництвом Особи 1, в ході особистої зустрічі була досягнута домовленість з ОСОБА_13 , що з метою організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України до Великобританії партнерами «Візового центру № 1» буде здійснено підроблення паспорту громадянина Держави Ізраїль, з використанням якого в подальшому ОСОБА_13 незаконно переправиться через державний кордон України у напрямку Великобританії, за попередньо розробленим планом. Під час подальшої особистої зустрічі Особа 2, у присутності та за попередньою змовою з ОСОБА_1, діючи за попередньо розробленим планом, повідомила ОСОБА_13 , що з метою надання вигляду законності вказаним протиправним діям між зазначеними особами буде складено та підписано договір відповідного зразка та сплачена передплата 50 % від загальної вартості у сумі еквівалентній 8000 євро за виготовлення підробленого паспорту громадянина Держави Ізраїль. Під час даної зустрічі Особа 2, у присутності та за попередньою змовою з ОСОБА_1, повідомила ОСОБА_13 , що співробітниками «Візового центру № 1» та їх партнерами неодноразово здійснювалось незаконне переправлення осіб через державний кордон України з використанням завідомо підроблених посвідчень та офіційних документів, за додаткову плату останньому буде розроблений маршрут незаконного переправлення до Великобританії та будуть придбані авіаквитки ОСОБА_13 з та до відповідних пунктів пропуску, а також здійснено його супровід, з метою безперешкодного перетину останнім державного кордону України на підставі підробленого посвідчення, паспорту громадянина Держави Ізраїль, виготовленого партнерами «Візового центру № 1».
20 липня 2018 року в приміщенні офісу «Візового центру №1», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 226, кв. 29, реалізовуючи спільний план, Особа 1, достовірно знаючи про встановлений Законом порядок та процедуру перетинання державного кордону України, вступила у злочину змову із співробітниками «Візового центру №1» ОСОБА_5 та Особою 2, з метою організації незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_13 , через державний кордон України до Великобританії, шляхом надання останньому за кошти у сумі еквівалентній 8000 евро завідомо підробленого посвідчення, паспорту громадянина Держави Ізраїль, який дає право перетину державного кордону України. Того ж дня, з метою надання вигляду законності вказаним протиправним діям, між «Візовим центром №1» в особі генерального директора Особи 1 та технічного директора Особи 2 з однієї сторони та ОСОБА_13 з іншої, у присутності та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , було складено та підписано договір № 63 від 20.07.2018 «Про надання інформаційно-консультаційних послуг». Специфікацією до договору № 63 від 20 липня 2018 року передбачена загальна вартість консультаційних послуг у сумі еквівалентній 8000 евро, а саме 264000,00 грн. Того ж дня, в приміщенні офісу «Візового центру №1», ОСОБА_13 за виготовлення підробленого посвідчення та організацію його незаконного переправлення через державний кордон було передано ОСОБА_5 , у присутності Особи 2, грошові кошти у сумі еквівалентній 4000 євро. Після чого, діючи за попередньо розробленим планом та за вказівкою Особи 2, ОСОБА_5 у приміщенні офісу «Візового центру №1», здійснила фотографування ОСОБА_13 з метою використання отриманих фотокарток під час підроблення партнерами «Візового центру №1» під даного клієнта паспорта громадянина Держави Ізраїль.
25 липня 2018 року, реалізуючи свій намір Особа 1, Особа 2 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, в приміщенні офісу «Візового центру №1», для досягнення мети єдиного плану, вступили у змову з громадянином Грузії ОСОБА_10 з метою здійснення останнім безпосередньої підробки двох посвідчень для ОСОБА_13 , а саме паспортів громадянина України та громадянина Держави Ізраїль, та збуту вказаних завідомо підроблених посвідчень, які дають право перетину державного кордону України, ОСОБА_13 з метою організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України. При цьому ОСОБА_10 було роз`яснено мету підроблення офіційних документів та шляхи організації незаконного переправлення особи через державний кордон України. На виконання злочинного плану, Особою 1 та Особою 2, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , була досягнута домовленість з ОСОБА_10 , що за виготовлення підроблених паспортів та їх збут ОСОБА_13 , а також організацію його незаконного переправлення, ОСОБА_10 отримає грошові кошти у сумі еквівалентній 5000 доларів США. Того ж дня, з метою надання вигляду законності вказаним протиправним діям між «Візовим центром №1» в особі генерального директора Особи 1 та ОСОБА_10 було складено та підписано договір № 2/25-1 від 25.07.2018 «Про надання інформаційно-консультаційних послуг».
Того ж дня, Особою 1, Особою 2 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , було організовано та розроблено наступний план незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України. За придбаними ОСОБА_10 автобусними квитками, автобусним сполученням ОСОБА_13 у відповідному пункті пропуску має перетнути державний кордон України в напрямку Білорусії на підставі наданого йому ОСОБА_10 завідомо підробленого паспорту громадянина України. Після цього ОСОБА_13 повітряним сполученням має незаконно перетнути державний кордон Білорусії в напрямку Великобританії на підставі наданого йому ОСОБА_10 завідомо підробленого паспорту Держави Ізраїль.
З метою реалізації спільного наміру у липні-серпні 2018 року за попередньою змовою групою осіб за невстановлених обставин ОСОБА_10 через мережу Інтернет самостійно досягнув домовленостей щодо здійснення підроблення паспорту громадянина України для ОСОБА_13 з невстановленою судом особою на ім`я ОСОБА_14 . В той же період часу, за попередньою змовою групою осіб за невстановлених обставин, ОСОБА_10 аналогічним чином повторно досягнув домовленостей щодо здійснення підроблення паспорту громадянина Держави Ізраїль для ОСОБА_13 з не встановленою судом розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_14 . Для здійснення підроблення ОСОБА_10 кур`єрською службою передав вказаній особі фотокартки ОСОБА_13 , отримані від зазначених співробітників «Візового центру № 1». В подальшому вказана невстановлена особа на ім`я ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , за обумовлену суму винагороди, яка коливалась від 700 доларів США, умисно й повторно підробила паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_15 та паспорт громадянина Держави НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 під ОСОБА_13 , після чого кур`єрською службою передала їх ОСОБА_10 .
Достовірно знаючи про встановлений Законом порядок та процедуру перетинання державного кордону України, у липні-серпні 2018 року, ОСОБА_5 спільно із співробітниками «Візового центру № 1» Особою 1, Особою 2 та громадянином Грузії ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, розподіливши обов`язки та вживаючи засоби конспірації, здійснювали підбір засобів та шляхів вчинення злочину, усували перешкоди для досягнення єдиного злочинного плану, надавали відповідні команди та інструкції під час особистих зустрічей та в телефонному режимі ОСОБА_13 щодо організації його безперешкодного незаконного переправлення через державний кордон України.
27 серпня 2018 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з Особою 1, Особою 2 та ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, біля 13 години перебуваючи на парковці Бізнес Центру «Палладіум Сіті», за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 172, навпроти магазину «Фуршет», збув ОСОБА_13 завідомо підроблені посвідчення з вклеєними фотокартками останнього: паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий 29 січня 2013 року Шевченківським РВ УДМС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_15 та повторно збув паспорт громадянина Держави НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 для їх використання під час незаконного перетину ОСОБА_13 державного кордону України, за попередньо розробленим планом, за що отримав грошові кошти у сумі, еквівалентній 4000 євро, після чого їх протиправна діяльність була припинена співробітниками СБУ.

Під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_8 та особа, в інтересах якої подано апеляційну скаргу ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор, захисник ОСОБА_7 та засуджена ОСОБА_5 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 КПК України.
Положеннями ст. 394 КПК України встановлено вичерпний перелік осіб, які можуть оскаржити в апеляційному порядку вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості.
В той же час, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 03 березня 2016 року, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує права звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони та таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України.
Саме з урахуванням таких висновків Верховного Суду України представник ОСОБА_8 звернулася до суду з апеляційною скаргою, за доводами якої вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_12 стосується прав та інтересів ОСОБА_9 , оскільки в ньому судом встановлено, що ОСОБА_12 вчиняла інкриміновані їй злочини за попередньою змовою з неособленою Особою 1, якою фактично є ОСОБА_9 , та Особою 2.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Отже, звертаючись до апеляційного суду зі скаргою, суб`єкт оскарження, який не відноситься до переліку осіб, визначених ст. 394 КПК України, має довести, що оскаржуваний ним вирок стосується інтересів конкретної особи.
Таких доводів, які б ґрунтувалися на законі, апеляційна скарга на містить. Також їх не було висловлено як ОСОБА_9 , так і її представником ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду.
Колегія суддів зазначає, що навіть за умови можливості ідентифікації особи, яка у вироку зазначена, як Особа 1, чи Особа 2, ключовим є питання, чи насправді оскаржуваний вирок стосується інтересів цієї особи.
Колегія суддів вважає, що вирок на підставі угоди про визнання винуватості, ухвалений стосовно ОСОБА_12 жодним чином не стосується інтересів ОСОБА_9 .
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
Як видно з тексту направленого до суду обвинувального акта ОСОБА_12 висунуте обвинувачення у вчиненні злочинів за попередньою змовою з Особою 1 та Особою 2.
Отже, розглянувши кримінальне провадження лише стосовно ОСОБА_12 та ухваливши вирок на підставі угоди про визнання винуватості, судом встановлено вчинення злочину саме ОСОБА_12 , а не іншими особами, про що чітко вказано у вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, дослідження та оцінки дій інших осіб, зокрема ОСОБА_9 , суд не здійснював, а отже, не вирішував наперед питання про її права, свободи чи інтереси і не встановлював преюдиційних фактів щодо неї.
Крім того, з огляду на положення Глави 35 КПК України обставини, які встановлені у вироку на підставі угоди не мають преюдиціального значення при розгляді інших проваджень.
Отже, доводи апеляційної скарги, щодо того, що вироком Голосіївсього районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року встановлено вину ОСОБА_9 , як організатора злочинів, не знайшли свого підтвердження, відтак підстав для скасування вироку суду на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваною на той час ОСОБА_5 немає.
Крім того, колегія суддів зазначає, що суди повинні враховувавти позицію Європейського суду з прав людини, оскільки саме цей суд неодноразово у своїх рішеннях констатував дотримання принципу правової визначеності та поваги до остаточного судового рішення. Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.
Із урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок Голосіївсього районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 не порушує прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_9 , а тому він не може бути скасований із цих підстав.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочинів, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3