Справа № 463/2513/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/426/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої - судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши по кримінальному провадженні № 0000280 від 05.02.2019 року у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року,-

з участю:
скаржника ОСОБА_7

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року відмовлено за безпідставністю в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що із наведеними мотивами слідчого погоджується і вважає, що постанова є законною, оскільки слідчий та прокурор не вбачають у діях судді Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_9 інкримінованих складів злочину. При цьому на обґрунтованість такого рішення не впливають ні показання заявника, ні інші можливі подальші слідчі дії, в тому числі статус заявника, як потерпілого, оскільки в силу мотивів наведених слідчим, склади злочинів передбачених ст.ст.364, 375, 382 КК України відсутні, в подальшому підтримання державного обвинувачення по цьому провадженню виключається. Доводи заявника про те, що вказану постанову прийнято слідчим, який не уповноважений розслідувати вказані склади злочинів не відповідають положенням п.4 п.п.1,п.10 ст.216 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до підслідності органів ДБР відноситься розслідування злочинів відносно суддів за ст..ст.382, 375 КК України і відомості про ці злочини Генеральною прокуратурою були внесення у ЄРДР першими, а після внесення відомостей за ст.364 КК України матеріали Генеральною прокуратурою скеровано на розслідування до органів ДБР з дотриманням правил визначених п.10 ст.216 КПК України.

На дану ухвалу ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_8 від 20.02.2019 р. про закриття кримінального провадження №00000280 від 05.02.2019 р. за безпідставністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд мав перевірити законність всіх дій по справі слідчого та наглядового прокурора з врахуванням як документів справи так і показів ОСОБА_7 , зокрема неупередженість та безсторонність наглядової прокуратури.

Вказує, що суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_9 прийняла судове рішення, яке має чіткі ознаки завідомо неправосудного судового рішення, на користь наглядової прокуратури. Прокуратура у справі була стороною, дії та рішення якої були предметом оскарження. У цій справі наглядовою прокуратурою мала бути спеціалізована антикорупційна прокуратура, на думку апелянта наведене свідчить про неналежний склад учасників наведеного кримінального провадження, однак слідчий суддя цього до уваги не взяв.
Крім цього, суд не взяв до уваги, що суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_9 прийняла судове рішення (ухвала Сихівського районного суду м.Львова від 16.07.2018 (справа № 464/2868/18, провадження № 1-кс/464/1518/18)) за відсутності витягу з ЄРДР про виконання керівником (уповноваженими посадовими особами) ГУ НП у Львівській області ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.01.2018 (справа № 461/458/18, провадження № 1- кс/461/388/18), тобто, суддею прийнято судове рішення за відсутності головного документа, який робить це рішення законним, попри те, що судді ОСОБА_9 було про це повідомлено ОСОБА_7 .
Зазначає, що ні слідчий суддя, ні слідчий не змогли надати цей витяг з ЄРДР.

Тобто, це є свідченням невідповідності висновків суду про наявність підстав про закриття кримінального провадження.

Наголошує, що слідчий надав ОСОБА_7 постанову про відмову у визнанні потерпілим лише на початку судового розгляду скарги про оскарження постанови про закриття кримінального провадження, відповідно, на момент оскарження слідством було визнано ОСОБА_7 потерпілим.
Апелянт вважає, що це свідчить про те, що якщо у справі є потерпілий то це є підтвердженням кримінального правопорушення і це робило постанову слідчого про закриття кримінального провадження незаконною та такою, що підлягає скасуванню ухвалою суду.
Однак, слідчий суддя не взяв цього до уваги та почав замість слідчого досліджувати під час судового розгляду постанови про закриття кримінального провадження підстави для невизнання ОСОБА_7 потерпілим.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ ОСОБА_7 перевіривши матеріали кримінального провадження та судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як встановлено колегією суддів, скаржник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 .

Так, ні слідчим при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, ні слідчим суддею належно не перевірено та не дано відповідної оцінки тому, чи виконана ухвала Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018 року, якою зобов`язано уповноважених осіб ГУ НП у Львівській області внести відповідні відомості до ЄРДР за зверненням ОСОБА_7 від 31.10.2017 р., адресованим Прем`єр-міністру України, яке долучено до кримінального провадження №0000081.

При цьому, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вказаного вище перевірити не видалось можливим, оскільки відсутні відповідні матеріали, і такі ні слідчим, ні прокурором суду надані не були. В матеріалах кримінального провадження наявний витяг з ЄРДР від 15.02.2018 р., разом з тим, такий не містить відомостей, з яких однозначно можна зробити висновок про виконання саме цієї ухвали.

Таким чином, слідчий приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження, без всебічного повного і об`єктивного дослідження всіх обставин, висновки слідчого про відсутність в діянні складу правопорушення є передчасними, допущена неповнота досудового розслідування, в свою чергу слідчий суддя належно не оцінив всіх обставин та прийшов до передчасного висновку, відмовивши в задоволенні скарги.
Поряд з цим, щодо доводів апелянта про відсутність постанови про створення групи прокурорів на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження від 20.02.2019 року, то такі є безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна постанова про визначення групи прокурорів від 15.02.2019 р. винесена заступником генерального прокурора ОСОБА_10 (а.55), крім цього, дані відомості містяться у витязі з ЄРДР номер кримінального провадження 0000280 від 05 лютого 2019 року (а.2).
З врахуванням наведеного вище, ухвала слідчого судді слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року, якою відмовлено за безпідставністю в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року та постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року підлягають скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити частково.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року, якою відмовлено за безпідставністю в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року скасувати.

Постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року скасувати.

Матеріали кримінального провадження за №0000280 від 05 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 364, 375, 382 КК України скерувати для продовження досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові через Личаківський районний суд м. Львова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4