У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання за обвинувальними актами від 27 червня та 08 серпня 2019 року в межах кримінального провадження (ЄРДР № 0004246 від 13 червня 2019 року) стосовно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернігові, без реєстрації та постійного місця проживання, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники провадження потерпілий ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальні акти від 27 червня та 08 серпня 2019 року в межах одного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, надійшли до Святошинського районного суду м. Києва 20 серпня 2019 року.

Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту від 27 червня 2019 року, вважаючи, що по справі дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 32, 291 КПК України.

Захисник, якого підтримав обвинувачений, заявив про неможливість розяглду даного провадження за двома обвинувальними актами.

Заслухавши думку прокурора, який погодився із плутаниною в актах, проте не вбачав підстав для їх повернення, думку обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, вважаю, що дані обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 283 та ч. 1 ст. 290 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом, який є остаточно сформованим процесуальним документом за результатами досудового розслідування і повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Як видно з матеріалів провадження, в межах даного провадження складено слідчим та затверджено прокурором обвинувальний акт від 27 червня 2019 року (а. 3-7), який було подано до суду того ж дня (а. 34). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду міста Києві від 5 серпня 2019 року цей акт через відсутність розписки обвинуваченого про вручення копії цього документу було повернуто прокурору. Ухвала суду набрала законної сили 13 серпня 2019 року, а сам обвинувальний акт повернуто прокурору 15 серпня 2019 року (а. 25-26, 48, 49).

Відтак, після 15 серпня 2019 року прокурор мав би усунути недоліки поданого до суду обвинувального акта на підставі вказаної ухвали суду, після чого знову звернутися з цим актом до суду за наявності для цього підстав.

Водночас, в межах даного провадження складено слідчим та затверджено прокурором інший обвинувальний акт від 08 серпня 2019 року (а. 67-71), який подано до суду разом з первісним актом. Відтак, по факту в межах одного провадження складено два обвинувальних акта, при цьому другий під час вирішення судом процесуальної долі першого такого акту, що є неприпустимим.

Більш того, прокурором 08 серпня 2019 року вжиті заходи для вручення обвинуваченому під розписку копії нового обвинувального акта від 08 серпня 2019 року (а. 80-83), проте таких заходів по врученню обвинувального акта від 27 червня 2019 року на виконання ухвали суду не вживалися.

Така плутанина в офіційних документах унеможливлює здійснення судового розгляду в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України дані обвинувальні акти необхідно повернути прокурору для усунення виявленого недоліку.

Одночасно прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного раніше щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, вважаючи можливим зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою проживання цивільної дружини обвинуваченого ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку сторін, проаналізувавши наявні матеріали провадження, вважаю, що належить продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши до уваги те, що обвинувачений, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, зможе вплинути на потерпілого і на це вказують такі обставини: характер його протиправних дій, в яких він підозрюються і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра, джерела походження доказів якої вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_10 , з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, його репутацію (численні судимості за аналогічні злочини, наявні дані про притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за іншими епізодами, приховування особистих даних під вигаданим прізвищем) зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Крім того, він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ст. 12 КК України). На даному етапі відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Крім того, суд приймаючи до уваги на виконання вимог ст. 178 КПК України дані про особу обвинуваченого, його нестійкі соціальні звязки, не визнає їх такими, що збільшують довіру до нього на стільки, щоб ризик переховування з його боку на даному етапі вважати менш значущим.

Враховуючи обставини даного провадження, строк утримання обвинуваченого під вартою, суд знаходить правові підстави для призначення застави у розмірі наближеному до максимального.

Враховуючи викладене, керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 (справа № 3-208/2018 (2402/18), ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 205, 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0004246) стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, разом з додатками, - повернути прокурору місцевої прокуратури № 8 міста Києва внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обраний щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ на строк шістдесят днів, тобто по 21 (включно) листопада 2019 року і утримувати його у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_11 покладені на нього обов`язки сімдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в розмірі 134 470 грн, після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України. У разі внесення застави, покласти строком на два місця з дня звільнення з під варти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, - не виконання яких тягне можливість застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акта прокурору набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано в оскаржуваній частині, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_12