Справа № № 585/3252/19
Номер провадження 1-кс/585/1180/19
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

20 вересня 2019 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про застосування підозрюваному:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровськ, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому в б. АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в кв. АДРЕСА_2 , раніше судимому за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт,

запобіжного заходу тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання, в якому зазначається, що на початку серпня 2019 року ОСОБА_9 вирішив заволодіти транспортним засобом для подальшої його реалізації на запасні частини, для особистого збагачення та переглянув оголошення про продаж вантажних автомобілів у мережі інтернет. Він знайшов на сайті «auto.ria.com» оголошення, подане ОСОБА_10 про продаж вантажного автомобіля -сідлового тягача марки DAF, моделі FT XF 95.430, синього кольору, 2003 р.в., із оголошеною вартістю 9500 доларів США (239590 грн.), ОСОБА_9 вирішив заволодіти даним автомобілем під приводом придбання даного автомобіля у розстрочку. Продовжуючи свої дії ОСОБА_9 зателефонував на телефонний номер ОСОБА_10 , що вказаний в оголошенні, та домовився про зустріч для огляду автомобіля. Для заволодіння автомобілем, 8 серпня 2019 року ОСОБА_9 прибув до м. Ромни і зустрівся з ОСОБА_10 . Останній показав йому вантажний автомобіль, який зареєстрований за ОСОБА_11 . Оглянувши даний автомобіль ОСОБА_9 сфотографував його та відправив зображення своєму знайомому ОСОБА_12 який надає послуги з розукомплектування вантажних автомобілів та подальшої реалізації запасних частин. Після цього ОСОБА_9 в телефонній розмові з ОСОБА_12 домовився що останній купить у нього даний автомобіль, для розбирання на автозапчастини, за 5000 доларів США. Діючи далі, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_13 , що вказаний сідловий тягач його влаштовує і запевнив, що має намір придбати даний автомобіль для перевезення вантажів, приховавши свої справжні наміри. При цьому ОСОБА_9 запропонував за даний автомобіль 9000 доларів США (228819 грн), з умовою передачі 3000 доларів США на місці та подальшою сплатою решти суми до січня 2020 року. При цьому ОСОБА_9 дохід від використання даного автомобіля отримувати не збирався, а отриманий автомобіль збирався продати для розбирання на запасні частини, не маючи наміру повертати решту коштів в сумі 6000 доларів США і не маючи такої об`єктивної можливості. Будучи введеним в оману ОСОБА_10 погодився продати сідловий тягач за 9000 доларів США з умовою перебування автомобіля у користуванні ОСОБА_9 до виплати всієї суми коштів і зняв з автомобіля гідравлічне обладнання. 9 серпня 2019 року ОСОБА_9 передав ОСОБА_10 3000 доларів США, пообіцявши при цьому передати ще 6000 доларів США, які має намір отримати від використання автомобіля. Довіряючи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля та сам автомобіль. Отримавши в користування автомобіль ОСОБА_9 поїхав на автомобілі з місця події. Наступного дня, 10 серпня 2019 року ОСОБА_9 прибув у м. Миколаїв,де продав ОСОБА_12 сідловий тягач за 5000 доларів США, для розбирання на запасні частини, таким чином розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд. Своїми протиправними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_9 спричинив збитків ОСОБА_10 на суму 152546,08 грн. (згідно заявленої вартості потерпілим), що більше ніж 158 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто є значною шкодою у розумінні примітки 3 ст.289 КК України. Таким чином, ОСОБА_9 , умисно, повторно незаконно заволодів транспортним засобом марки DAF, моделі FT XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2003 р.в., який зареєстрований за ОСОБА_11 , та перебуває в володінні та розпорядженні ОСОБА_10 , що завдало значної матеріальної шкоди останньому, тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження. Відповідно до положення ч. 4 ст. 176 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за вчинення якого чинним кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. ОСОБА_9 , будучи ознайомленим з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, може намагатися уникнути відповідальності, шляхом зникнення з місця проживання. Крім того, 05.08.2016 Самарським відділенням поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , засудженого за ч. 1 ст. 190 КК України, було оголошено в розшук, у зв`язку з відсутністю з невідомих причин за місцем проживання та роботи. Враховуючи вищевикладене, існує реальний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з метою ухилення від подальшого відбування покарання у місцях позбавлення волі, так як розуміє, що не зможе уникнути реального покарання. Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.07.2014 ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. У вироку вказано, що ОСОБА_9 , маючи злочинний намір направлений на заволодіння шахрайським шляхом автомобілем ЗІЛ- 43610 д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_15 , 21.10.2013, приблизно о 19 годині 30 хвилин приїхав до домоволодіння останнього, що розташовано за адресою Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, с. Новогніде. Далі ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочині дії, діючи з корисливих мотивів, уклав договір оренди з ОСОБА_15 на право викупу вказаного автомобіля, таким чином запевнив потерпілого в правомірності своїх дій, після чого шляхом обману, навмисно, на власну користь взяв у нього автомобіль 3IЛ-43610 д.н. НОМЕР_2 , при цьому завірив ОСОБА_15 , що протягом двох місяців поверне гроші в сумі 23 000 гривень за нього. Після чого ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, прибув на вказаному автомобілі до м. Дніпропетровськ, де в цей же день розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав за 8 000 гривень не встановленій особі. Розпорядився грошима на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 23 000 гривень. Таким чином, ОСОБА_9 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Вчинення підозрюваним ОСОБА_9 тяжкого злочину в період непогашеної судимості за попередній злочини, дає слідству достатньо підстав вважати, що останній без обрання запобіжного заходу може вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням вищенаведеного, відносно підозрюваного ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти виникненню наявних ризиків, передбачених ст. 177 КК України. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити останнім дії, передбачені п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав і просив задоволити, підтримав обставини вказані в клопотанні, зазначив, що ризики вказані в клопотанні підтверджені належними доказами. Суду пояснив, що вказані в обґрунтування клопотання обставини об`єктивно існують. Питання про наявність кримінального провадження за ухилення від відбування покарання вони не встигли з`ясувати.

Слідчий ОСОБА_5 клопотання підтримала і просила задоволити. Суду повідомила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості провести слідчі дії в повному обсязі у визначені строки. Вважає, що так як ОСОБА_9 переховується від відбування покарання, то буде переховуватися від органів досудового слідства. Обґрунтованість підозри базується на показах потерпілого. Як вона розуміє, ОСОБА_9 викликали в Ромни працівники поліції, як саме це відбувалося вона не знає. Вона з ним не проводила слідчих дій. Які слідчі дії мали бути з ним проведені вона не знає. Гончарук є користувачем даного автомобіля. Вважає, що в даному випадку є підстави визначені п. 5) ст. 183 КПК України.

Слідчий ОСОБА_6 клопотання підтримала, просила задоволити. Суду пояснила, що ОСОБА_9 був запрошений у відділ, як вона розуміє ОСОБА_9 прибув до райвідділу разом з працівниками поліції, оскільки його розшукували. Слідчі дії з ОСОБА_9 вона не проводила і не знає чи був він у відділі поліції з 2-го по 6 вересня 2019 року.

Слідчий ОСОБА_7 клопотання підтримала, просила задоволити.

Прокурор клопотання підтримав, просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування ризиків вказав, що ОСОБА_9 може ухилятися від органів досудового розслідування, продовжити займатися злочинною діяльністю оскільки не працює, зареєстрований в одному місці, проживає в іншому, ухиляється від відбування покарання. Щодо обґрунтованості підозри вважає кваліфікацію за ч.2 ст. 289 КК України правильною. По Охтирському райвідділу поліції ОСОБА_9 повідомлено підозру теж за ч.2 ст. 289 КК України.

Захисник, заперечував проти обрання запобіжного заходу тримання під вартою. Вважав що прокурором не доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків визначених ст. 177 КПК України. Вважав що підозра не може вважатися обґрунтованою, оскільки між сторонами фактично існують цивільно-правові відносини. Щодо переховування, то ОСОБА_9 декілька разів самостійно прибував до суду і він не має нікого наміру переховуватися. Навіть за умови підтвердження наявності ризиків, слідчим не доведено підстав, з яких можна вважати, що лише тримання під вартою забезпечить запобігання ризикам і про це в клопотанні взагалі не вказано.

ОСОБА_9 заперечував проти обрання запобіжного заходу тримання під вартою. Суду пояснив, що в цілому не заперечує причетність до тих подій, але так трапилося, тому що потрібні були гроші віддати борг. Покарання за попереднім вироком він не відбув, тому що не було об`єкту для відбування покарання. Він не повідомляв, де він перебуває уповноваженому органу з питань виконання покарання. Він весь тиждень, до першого судового засідання, жив у райвідділі. Щодо підозри, то він буде вирішувати питання відшкодування шкоди потерпілому і до січня 2020 року він це питання вирішить. Згоден на запобіжний захід особисте зобов`язання. Його привезли в м. Ромни Роменські працівники поліції, вони не назвалися, були зі зброєю, показали посвідчення. Ніяких протоколів не складали, нічого не підписували. Його затримали 3 вересня 2019 року і з цього часу він перебував у райвідділі, чи міг він покинути райвідділ, він не знає, з ним завжди був хтось з працівників поліції або курсанти. Він не мав зв`язку з рідними, він просив захисника, але йому не надали. 3 вересня в період з 00 годин до 1 години його привезли у Роменський райвідділ оперативні працівники, з якими був продавець автомобіля. З початку його повели в кабінет до начальника СКП, а потім повели в 44 кабінет і він там був до 10 вересня 2019 року. До того часу поки адвокат не запитав у слідчого чи затриманий ОСОБА_16 , він фактично перебував у супроводі працівників поліції. Привозив його в райвідділ ОСОБА_17 на машині десятка «Богдан», другого оперативника він не знає. В першу ніч з ним був в кабінеті кінолог ОСОБА_18 , потім вранці були курсанти, увечері знову був ОСОБА_19 , вдень знову були курсанти, потім увечері знову кінолог. Потім на день прийшов до нього поліцейський з ЧЧ, потім з ІТТ, так вони були біля нього весь час. Був у поліції до 11 години 10 вересня в супроводі працівників поліції. ОСОБА_20 його привезли в суботу ввечері, віз начальник Недригайлівського ВП, забирав в піввосьмого вечора. З ОСОБА_21 забрали в понеділок о 5 ранку, теж його віз начальник Недригайлівського ВП. В м. Ромни він на сьогодні знімає квартиру на місяць за адресою АДРЕСА_3 , він оплатив кошти по квитанції.

З витягу з ЄРДР вбачається наявність кримінального провадження № 0000595 від 25 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

26 серпня та 5 вересня 2019 року проведено допит потерпілого.

6 вересня 2019 року проведено слідчий експеримент з потерпілим.

6 вересня 2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і цього ж дня він допитаний в якості підозрюваного.

6 вересня 2019 року проведено слідчий експеримент з ОСОБА_9 .

Крім цього 6 вересня 2019 року в період з 21 години до 21 години 30 хвилин, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , в присутності понятих, проведено огляд предмету телефону та сім картки, про що складено протокол огляду предмету.
Як вбачається з вироку Синельниковського міськрайонного суду ОСОБА_9 25 липня 2014 року засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт.

З вимоги про судимість вбачається що ОСОБА_9 25 липня 2014 року засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт і даних про відбування покарання не вказано. Натомість мається інформація, що ОСОБА_9 оголошений в розшук Самарським РВВС м. Дніпропетровська як засуджений до кримінального покарання, відсутній за місцем проживання.

Відповідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: п.5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вбачається, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, при цьому наявність доказів на даному етапі не повинна бути достатньою для забезпечення засудження, а повинна лише виправдовувати подальше розслідування.

В іншому своєму рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин».

При цьому, слід зазначити, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom).

На даній стадії кримінального провадження, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч.1 ст.194 КПК України. В той же час слідчий суддя позбавлений правових підстав встановлювати фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення в контексті доведення винуватості.

Вирішуючи питання обґрунтованості підозри, вважаю, що на даній стадії провадження суд не може давати оцінку правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України, проте обґрунтованість підозри у вчинені саме цього кримінального правопорушення викликає сумнів. В той же час, на даній стадії провадження, наявні факти та зібрана інформація не викликає сумнівів в тому, що ОСОБА_9 міг вчинити злочин.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою задоволенню не підлягає.

При розгляді справи прокурор довів вказані в обґрунтування клопотання ризики, передбачені п.1) та п.5) ч. 1 ст. 177 КПК України, але не довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, або затримано згідно з положеннями підпункту с) пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою службовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення до початку судового розгляду. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Викладене дає право суду застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який запропонований слідчим та прокурором.

За таких обставин суд вважає доцільним застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням ряду обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу, є наявність підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від органу досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 184, 193-194,196 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу передати на виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців і закінчується 20 листопада 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручається негайно після її оголошення.

Слідчий суддя - підпис-

Копія вірна:

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1