Провадження № 1-кс/161/5963/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 16 липня 2019 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання № 161/11710/19 слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, з визначенням розміру застави не менше 154 880 гривень, та покласти обов`язки,передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 191 КПК України з підстав, викладених в клопотанні.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання та пояснив, що є всі наявні ризики, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе вчинити дії, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності. А саме переховуватись від органів досудового розслідування, а також суду, може вчинити інший злочин, незаконно впливати на працівників правоохоронних органів, суду, та депутатів Володимир-Волинської міської ради, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженні. А тому у зв`язку із чим необхідно застосувати у відношенні нього запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою. Просив клопотання задовольнити з цих підстав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, та пояснив, що повністю підтримує пояснення слідчого, в матеріалах клопотання є докази для тримання ОСОБА_5 під вартою. Просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисники підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен зокрема, в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання щодо обрання у відношенні їх підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснили, що слідчим належним чином не доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор. Просили відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисників, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За загальними приписами вище зазначених правових норм КПК України, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України );

мати на увазі, що до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених главою 18 КПК України (ч. 7 ст. 194 КПК);

ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 213 КПК України у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Крім того, слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст. 206 КПК.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 05.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Також встановлено, що орган досудового розслідування вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України обгрунтовують зібраними по кримінальному провадженню доказами, які зазначені у клопотанні.

Однак, суд приймає до уваги, що згідно презумпції невинуватості, як основоположного конституційного принципу судочинства, визначеного ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 12 КК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Також судом встановлено і це вбачаться із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотанні вказується про наявність таких ризиків, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, зокрема, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки, хоча ОСОБА_5 раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. А тому за таких обставин, приймаючи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд знаходить такий ризик обгрунтованим.

Однак, стороною кримінального провадження суду не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами наявність такого ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на працівників правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на депутатів Володимир-Волинської міської ради. Оскільки, такого ризику положеннями статті 177 КПК України не передбачено взагалі. Оскільки ризиком у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України визначено незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. При цьому, до матеріалів клопотання не додано жодних доказів, що працівники правоохоронних органів та суду, депутати Володимир-Волинської міської ради є свідками, потерпілими, іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, стороною кримінального провадження суду не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами наявність таких ризиків, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так як стороною кримінального провадження, на підтвердження наявності таких ризиків, не додано жодного доказу у відповідності до вимог ст. ст. 84 86 КПК України.

Суд приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, обставини, викладені в клопотанні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 стосуються виключно кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 05.07.2019 року та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та не свідчать про існування такого ризику, як вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, жодних доказів, що ОСОБА_5 перешкоджає або має на меті перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчим та прокурором суду не подано. Оскільки в самому клопотанні слідчим СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 взагалі не зазначено та не обґрунтовано, яким саме чином підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, обставини таких ризиків повинні бути зафіксовані та підтверджуватись конкретними доказами. Сама по собі фізична можливість вчинення підозрюваним певних дій, як прояв відсутності перешкод для цього, не може свідчити про реальний намір їх вчинити та, відповідно, про їх існування.

При цьому, у суду не виникає сумнівів щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Оскільки самим ОСОБА_5 або його захисниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,. повідомлення про підозру не оскаржувалось.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті судом встановлено і це також вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження в обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні взагалі не подано жодних доводів. При цьому, лише вказано щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Однак, в клопотанні обґрунтування зазначених обставин взагалі відсутнє.

Судом для повного з`ясування всіх обставин щодо вчиненого кримінального правопорушення, необхідних для вирішення судом питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, викликались свідки: ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Однак, стороною кримінального провадження не забезпечено явку в судове засідання зазначених осіб. А тому за таких обставин, судом вирішується питання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 , виключно на підставі наявних письмових матеріалів клопотання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі Єлоєв проти України) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

Також необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі Белевитський проти Росії, пункти 111 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року).

Також прокурором в ході судового розгляду клопотання по суті не було доповнено клопотання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якою чітко передбачено, що якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням. Оскільки змінити або доповнити подане до слідчого судді, суду клопотання про застосування запобіжного заходу вправі лише прокурор, то слідчий таким правом не наділений.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, так як не доведено та не надано доказів на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому стороною кримінального провадження при зверненні до суду з цим клопотанням не враховано вимоги п. 4 ст. 5 Конвенції. Так як у клопотанні наведено стандартний набір підстав тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, без урахування критерію їх достовірності/недостовірності та конкретної ситуації, що склалася.

Загальне положення, яке викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі Харченко проти України, згідно з яким розумність щодо тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Все має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, переконливості аргументів викладених у клопотанні. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року).

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Що не заперечується особисто підозрюваним та його захисниками. При цьому, наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, та який в дійсності знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по-суті та доведений стороною кримінального провадження - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Однак, стороною кримінального провадження не виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, так як не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання єдиному ризику, який в ході судового розгляду клопотання по суті знайшов своє підтвердження і судом приймається до уваги та зазначений у клопотанні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у застосуванні у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд приходить до висновку про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обгрунтовано підозрюється, наявність в нього зареєстрованого місця проживання, міцність соціальних зв`язків, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні останньому залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Оскільки, суд у відповідності до положень ч. 4 ст. 194 КПК України застосовує у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, які передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором обґрунтування клопотання і передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Приймаючи до уваги обставини, достовірно встановлені судом при розгляді клопотання по суті, та ризики, безпосередньо передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до обґрунтованого висновку про зобов`язання підозрюваного ОСОБА_5 прибувати до слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 за кожною вимогою, а разі неможливості прибути у визначений час та дату завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик.

А також доцільність покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 про зміну місця свого проживання та роботи;

- не відлучатися за межі м. Володимир-Волинський Волинської області без дозволу слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 .

При цьому, не підлягає покладенню на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку, передбаченого п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Оскільки стороною кримінального провадження не надано суду жодних доказів, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон був виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також не підлягає покладенню на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме утриматися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні (депутатами Володимир-Волинської міської ради). Оскільки ідентифікуючі дані таких осіб стороною кримінального провадження суду не надані. А тому за таких обставин, покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку в тій редакції, що зазначена в клопотанні, суперечить принципу правової визначеності, однією з вимог до якого є чітке формулювання умов, за яких здійснюється обмеження чи позбавлення свободи.

Згідно відомостей, що містяться в письмових матеріалах клопотання, місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 є: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса знаходиться на території Володимир-Волинського району, Волинської області. Орган Національної поліції, який обслуговує даний район є Володимир-Волинський ВП ГУНП України у Волинській області. А тому дана ухвала підлягає до виконання цим органом Національної поліції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.

При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк домашнього арешту для підозрюваного ОСОБА_5 становить два місяці з дня постановлення ухвали.

Керуючись ст. ст. 193, 194, 196 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Відмовити слідчому СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого заступником голови секретарем Володимир-Волинської міської ради, депутата Володимир-Волинської міської ради, одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту строком на два місяці та заборонити йому залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 за кожною вимогою, а разі неможливості прибути у визначений час та дату завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик;

- повідомляти слідчого у кримінальному провадженні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 про зміну місця свого проживання та роботи;

- не відлучатися за межі м. Володимир-Волинський Волинської області без дозволу слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 ;

Ухвалу для виконання передати Володимир-Волинському ВП ГУНП України у Волинській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 ,.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Строк домашнього арешту у підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 17 вересня 2019 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання, оскарження ухвали не зупиняє її виконанання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному об`ємі

складена 22 липня 2019 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1