Номер провадження: 11-сс/813/1704/19
Номер справи місцевого суду: 511/1869/19 1-кс/511/675/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Руставі Республіки Грузія, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, у перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого місця проживання на території України не має, не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0000736, внесеному до ЄРДР 30.09.2019 року,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.10.2019 року задоволено клопотання слідчого Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_12 ,та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.11.2019 року з визначенням розміру застави у розмірі 80 (восьмидесятий) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі, захисник вважає, що ухвала безпідставна, оскільки у матеріалах клопотання відсутні докази того, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, слідчим суддею був визначений максимальний розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

У доповненнях до апеляційної скарги, наданих адвокатом ОСОБА_7 в судовому засіданні, захисник вказав таке:

-підозра є необґрунтованою, докази на її обґрунтування носять сумнівний характер та мають численні протиріччя;

-стороною обвинувачення не надані докази того, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України;

-слідчим суддею в належній мірі не враховані дані про особу підозрюваного, що призвело до обрання йому самого суворого запобіжного заходу;

-слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволені клопотання захисника стосовно порушення органом досудового розслідування норм ч.2, ч.3 ст. 278 КПК України щодо порушення строків затримання та пред`явлення підозри у встановлений законом термін.

За наслідками розгляду апеляційної скарги захисник просив скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити. У разі залишення обраного запобіжного заходу постановити нову ухвалу, якою зменшити розмір застави. Крім того просив визнати незаконним факт тримання під вартою ОСОБА_8 понад 24 години з моменту фактичного затримання без повідомлення підозри.

Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 01.10.2019 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (а.с.68-69), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13.11.2007 року).

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме за те, що 30.09.2019 року у ранковий час він, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, вирішили здійснити крадіжку майна з домоволодінь розташованих у м. Роздільна Одеської області та у прилягаючих селах цього району. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 , в групі з невстановленими слідством особами 30.09.2019 року в період часу з 08.00 годин до 16.00 годин більш точного часу слідством не встановлено, на автомобілі марки «Mercedes», сірого кольору, без державних номерів, з тонованими вікнами, з чорною рамкою під номерні знаки, прибули до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_13 , де перелізли через огорожу та шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли до будинку, звідки викрали грошові кошти у розмірі 15000 грн., золоту каблучку вартістю 5000 грн., срібно-золоту каблучку вартістю 3500 грн., пара золотих сережок вартістю 2500 грн., пара золотих сережок вартістю 3000 грн., дитячий золотий ланцюжок вартістю 2500 грн., два золотих хрестика вартістю 750 грн. кожний на загальну суму 1500 грн., чоловічий спортивний костюм «Fila» вартістю 1500 грн., набір ключів фірми «BOXER» вартістю 1700 грн., автомобільний компресор «Штурмовик» АС-30 вартістю 800 грн.

Після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 37000 грн.

Відомості по вказаному факту, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90000736 від 30.09.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

01.10.2019 року фактично об 00 год. 20 хв. ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 01.10.2019 року об 19год 25хв йому було повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3. ст. 185 КК України.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри в частині кваліфікації злочину та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч 3. ст.185 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 від 30.09.2019 року, під час якого було виявлене пошкоджене металопластикове вікно та порушену обстановку в приміщенні житлового будинку (а.с.13-14);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 30.09.2019 року, який пояснив, що 30.09.2019 року близько 14:20 год. він прибув до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив, що біля вхідних дверей на вікні обрізана москітна сітка; відкривши вхідні двері він побачив, як відкривається віно та як дві особи кавказької зовнішності втікають через вказане вікно з його квартири, після чого він оглянув квартиру та виявив відсутність грошових коштів у розмірі 4800 грн., золотої каблучки вагою близько 1,5 г., золотого ланцюжка вагою близько 2 г (а.с.16-17);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 30.09.2019 року, яка пояснила, що в період часу близько 14:00 14:30 год. перебуваючи на вулиці, вона бачила транспортний засіб марки «Mercedes», сірого кольору, без державних знаків, з тонованими вікнами, з чорною рамкою під номерні знаки, яка близько 5 хвилин стояла біля домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_4 та бачила за водійським сидінням особу, з темним кольором волосся, та близько 14:30 год. вказане авто почало рухатись в напрямку вулиці 40-років Перемоги, після чого вона пішла додому, далі їй стало відомо, що близько 14:20 з квартири громадянина ОСОБА_14 було здійснено крадіжку (а.с.18-19);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 01.10.2019 року, яка пояснила, що в період часу з близько 16:00 год. 30.09.2019 року вона прибула до свого будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та виявила, що біля машини, котра знаходилась на дворі відритий багажник, далі відкривши двері до будинку побачила, що в приміщенні безлад та всі речі валяються на підлозі, після чого оглянувши будинок виявила відсутність належного їй майна, а саме: грошових коштів у розмірі 15000 грн., ювелірних виробів, а саме двох каблучок, золотих сережок, дитячого золотого ланцюжка, двох золотих хрестиків, зламаної золотої каблучки, чоловічого спортивного костюму темно-синього кольору, утеплений, спереду була плащова вставка, на комірці вшита тонка синя вставка, розміром «XXL», набір інструментів з написом червоного кольору «BOXER» и двома срібними кріпленням для відкривання, компресору «Штурмовик» (а.с38-39);

- протоколом від 30.09.2019 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 під час якого було виявлене пошкоджене металопластикове вікно та порушену обстановку в приміщенні житлового будинку (а.с.35-36);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 01.10.2019 року, який пояснив, що 30.09.2019 року в обідній час він приїхав додому до свого будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , та помітив, що перед воротами до в`їзду до будинку стоїть автомобіль марки «Мерседес» сріблястого кольору моделі «очкарик», в якому скло затоноване, без номерних знаків, з чорною рамкою під номерні знаки, під`їхавши в до цього авто впритул ззаду, підійшов до водійського місця, постукав у скло, водій почав намагатися розвернутися на місці, та не відчиняв вікно. далі він від`їхав, щоб ці особи виїхали від його воріт, цей автомобіль від`їхав в сторону, далі він підійшов до пасажирської сторони цього «Мерседесу» та знов постукав по склу, пасажир опустив скло та він побачив чоловіка кавказької зовнішності, смуглий колір обличчя, великий ніс, темне волосся, коротка зачіска, віком близько 25 -35 років, спитавши останнього, що вони тут роблять, чоловік відповів, що він наркоман і у нього під огорожею зроблена закладка наркотичного засобу «амфетамін» за який він вже розрахувався, та сказав що хоче його забрати, розмовляв він на російській мові з акцентом ( кавказьким, чи щось типу того ), далі десь за 2 метри, він побачив, що з лівого боку щось рухається, повернувши голову в ліво він побачив, водія цього авто, який біг до його огорожі, у цей момент вони зустрілися поглядами, біг він зігнувшись, щось схопив на землі біля огорожі та побіг назад. Далі, він зайшов на територію двору та побачив, що на першому поверсі з вікна вітальні знята москітна сітка та відчинене вікно у вітальню, зрозумів що у нього в будинку ці особи щось робили (а.с.55);

- протоколом від 30.09.2019 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 , під час якого було виявлене пошкоджене металопластикове вікно та порушену обстановку в приміщенні житлового будинку (а.с.52-53);

- протоколом від 30.09.2019 року проведення обшуку транспортного засобу марки «Mercedes», сірого кольору, котрий виявлений екіпажем Океан СП205 «Два стовпа», за адресою 12 км+200м авто-щлях Одесса-Кучурган, та в ході обшуку якого було виявлено та вилучено: транспортний засіб «Mercedes» моделі Е500 сірого кольору, VIN-кузову НОМЕР_1 з держ. номером НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на транспортний засіб «Mercedes» моделі Е500 сірого кольору, VIN-кузову НОМЕР_1 з держ номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» з сім-картою з серійним номером НОМЕР_4 ; грошові купюри номіналом 500 гривень загальною кількістю 3000 гривень; грошові купюри номіналом 200 гривень загальною кількістю 1600 гривень; грошові купюри номіналом 100 гривень загальною кількістю 3800 гривень; грошові купюри номіналом 50 гривень загальною кількістю 600 гривень; одну купюру номіналом 10 гривень; один набір ключів «BOXER»; одна фомка червоного кольору; дві фомки синього кольору, молоток, два зубила, спортивний костюм «FILA» (штани та спортивна кофта), які підпадали під ознаки викраденого майна та мали значення речових доказів (а.с.23-28);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.10.2019 року, за участю потерпілого ОСОБА_16 , який під час проведення впізнання впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 30.09.2019 року вибігала зі сторони будинку потерпілого (а.с.60-64).

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с.116-120), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є громадянином іншої держави, законних підстав щодо його перебування на території України не встановлено ні судом першої інстанції, ані під час розгляду справи апеляційним судом, останній постійного зареєстрованого у встановленому порядку місця реєстрації або мешкання не має, тому враховуючи ці обставини він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , а також те, що останньому відомі особи потерпілих та свідків, апеляційний суд вважає, що існує ризик, що він може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.

Крім того, як вбачається з подання, інкриміновані дії ОСОБА_9 вчиняв з іншими особами, які на даний момент не встановлена, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може впливати й на цих осіб.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, а саме; офіційно знаходиться на території України та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на підтвердження них не надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як характеристика з місця проживання, яка підписана мешканцем цього будинку та завірена менеджером ОСББ «ЖК «Фаворит», на яку посилається захисник (а.с.109), не може бути належним доказом на підтвердження реєстрації місця проживання та, тим .

Таким чином, обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд відхиляє вимоги апеляційної скарги щодо зменшення розміру застави з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходив з того, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_17 та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного, який, будучи громадянином іншої держави, вчинив тяжкий злочин та існує ймовірність його можливої причетності до ряду інших крадіжок. З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважав за необхідне визначити такий розмір застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував обставини вчиненого злочину, роль підозрюваного в інкримінованому йому злочині, а також прийняв до уваги наявність ризиків можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню та вважав, що у даному випадку існує сукупність обставини, які вказують на те, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може розмір максимальної застави, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що слідчий суддя достатньою мірою врахував обставини вчинення злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винуватим, наявні в зазначеному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та характеристику особи підозрюваного та звертає увагу на те, що апелянтом в апеляційній скарзі лише зазначено, що розмір застави є максимальний, при цьому ані в апеляційній скарзі, ані під час судового засідання апеляційного суду апелянтом не спростовані обґрунтовано викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду що саме застава у максимально встановленому розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з урахуванням значних збитків, у заподіянні яких він обвинувачується, та те, що такий розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, таким чином вказані доводи апеляційної скарги є недоведеними.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, те що кримінальні правопорушення ОСОБА_17 вчинив з іншими особами, які на даний час не встановлено, а також особу підозрюваного, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_17 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволені клопотання захисника стосовно порушення органом досудового розслідування норм ч.2, ч.3 ст. 278 КПК України щодо порушення строків затримання та пред`явлення підозри у встановлений законом термін та вимог апеляційної скарги щодо визнання незаконним факту тримання під вартою ОСОБА_17 понад 24 години з моменту фактичного затримання без повідомлення про підозру, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Затримання особи без ухвали слідчого судді, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, перевищення строку такого затримання, підлягає розгляду відповідно до ст.206 КПК України. Зазначене питання вирішено слідчим суддею, однак таке рішення не підлягає оскарженню, а тому колегія суддів не переглядає ухвалу суду в цій частині.

Що стосується доводів сторони захисту про неправильне зазначення часу затримання підозрюваного та як наслідок, невчасне вручення йому підозри, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 2 та 3 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно протоколу затримання ОСОБА_8 був затриманий 01.10.2019 року об 00-20год, доставлений до ІТТ 02-10год, при цьому повідомлення про підозру ОСОБА_8 отримав 01.10.2019 року об 19год 25хв.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне зазначення часу затримання підозрюваного, оскільки стороною захисту не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, так як скріншоти сторінки соціальної мережі Патрульної поліції м.Одеси, які додані захисником, не можуть бути належним доказом, підтверджуючим час затримання ОСОБА_17 , адже з розміщеної на най інформації неможливо персоніфікувати як ОСОБА_17 , так і сам факт його затримання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручене відповідно до ст. 278 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_17 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженні № 0000736, внесеному до ЄРДР 30.09.2019 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4