печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000189 від 25.01.2019, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
14.08.2019 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000189 від 25.01.2019, про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у її відсутність.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Другим управлінням організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000189 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301 КК України, ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301 КК України КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361, ч. 2, ст. 361-1, ч. 3 ст. 301, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в квітні 2019 року, точної дати та часу на теперішній час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , маючи спеціальні знання в сфері програмування, будучи обізнаним про види програмних засобів, способів та наслідків проведення «DDoS attack», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, на несанкціоноване втручання в роботу веб-сайтів/ресурсів: https://zt.gov.ua - Житомирської обласної ради та https://askod-web.kyivcity.gov.ua - Київської міської державної адміністрації, шляхом проведення атаки на відмову в обслуговувані (англ. «DDoS attack»).

Так, у період з 15.04.2019 року по 18.04.2019 року, точної дати та часу на теперішній час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи спеціалізоване програмне забезпечення та серверне обладнання, яке надано ОСОБА_4 можливість доступу до мережі Інтернет та ІР-адресу, вчинив несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, шляхом атаки на відмову в обслуговувані (англ. «DDoS attack»), що призвело до блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації, стосовно веб-сайту/ресурсу: https://zt.gov.ua - Житомирської обласної ради, а також веб-сайту/ресурсу: https://askod-web.kyivcity.gov.ua - Київської міської державної адміністрації, що підтверджується висновком судово-комп`ютерної експертизи №120/19 від 10.06.2019, проведеної Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

Крім цього, встановлено, що на одному з ресурсів, які використовуються організаторами, для функціонування зазначеного «абузостійкого хостингу» розміщується сайт www.privat777.ru на якому поширюються твори порнографічного характеру, що підтверджується висновком судово-мистецтвознавчої експертизи № 2376/19 від 23.05.2019, проведеної Кафедрою реставрації та експертизи творів мистецтв Харківської державної академії дизайну і мистецтв, а також висновком комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів №119/19 від 10.06.2019 проведеної Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.Поряд з цим, відповідно до висновку експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів №119/19 від 10.06.2019, проведеної Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, веб-сайт/ресурс «www.privat777.ru» розміщується на ІР-адресі хостингу.

Також, Генеральною прокуратурою Украі?ни у даному кримінальному провадження досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 209 КК України, а саме реалізації злочинної схеми, спрямованої на отримання та розподілення між собою групою осіб грошових коштів, що здобуті злочинним шляхом, а саме в результаті функціонування в мережі Інтернет, так званого, «абузостіи?кого хостингу», якии? полягає у забезпеченні зберігання на серверному обладнанні творів та зображень порнографічного характеру з метою і?х розповсюдження в мережі Інтернет.

12.07.2019 прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст.301 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження

№ 0000189 від 25.01.2019.

На даний час, у рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000189, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна, яке одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 22.02.2017 Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.07.2016 складено відповідний актовий запис №777 про шлюб ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 2 статті 60 СК встановлює презумпцію, відповідно до якої кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Це має велике практичне значення як при здійсненні правомочності, пов`язаної зі спільною сумісною власністю подружжя, так і у разі поділу спільного майна дружини і чоловіка.

Відповідно до практики застосування судами конфіскації майна Верховного суду України від 19.09.2000 року, при повній конфіскації вилучається в натурі й звертається у власність держави все майно, належне засудженому на праві власності, а також його частка в спільній з іншими особами власності.

Для визнання речей, набутих за час шлюбу, об`єктами спільної сумісної власності подружжя не має значення, на ім`я кого з них оформлене це майно. Зі змісту третього абзацу п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» випливає, що для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на збудований у період шлюбу житловий будинок не має значення, на ім`я кого з подружжя він оформлений.

Згідно з частинами 1,3 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної перебуває наступне рухоме та нерухоме майно:

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 01.08.2019);

- автотранспортний засіб марки «INFINITI», модель «QX30», коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ;

- автотранспортний засіб марки «Audi», модель «Q8», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 .

Поряд з цим, встановлено, що зазначене рухоме та нерухоме майно, яке перебуває на праві приватної власності у ОСОБА_9 здобуте внаслідок вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень, а саме придбане за кошти, які отримані від незаконної діяльності вищезазначеного «абузостійкого» хостингу.
Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 29.07.2019 справа № 757/39291/19-к, на автотранспортний засіб марки «Audi», модель «Q8», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_5 , який на праві власності належав підозрюваному ОСОБА_4 , накладено арешт.

Однак, підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від можливої конфіскації належного йому майна, після оголошення йому підозри та обрання запобіжного заходу, 17.07.2019 перереєстрував автотранспортний засіб марки «Audi», модель «Q8», сірого кольору, державний номерний знак VIN: НОМЕР_5 на ім`я своєї дружини ОСОБА_9 , що унеможливило виконати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказаний автотранспортний засіб.

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 розмістив на банківських розрахункових рахунках, за яким закріплені відповідні банківські картки, депозитах та сейфових скриньках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк», які належать йому та його дружині ( ОСОБА_9 ) грошові кошти, які здобуті останніми від незаконної діяльності підконтрольного «абузостійкого» хостингу».

Також, ОСОБА_7 частину коштів, отриманих від незаконної діяльності перераховував на банківські рахунки дружини ОСОБА_9 , за яким закріплені наступні банківські картки №№: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 .

Постановою прокурора вищевказане рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що належить йому та його дружині на праві спільної сумісної власності, згідно вимог ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як речі набуті кримінально протиправним шляхом.

Прокурор вказує, що метою арешту вилучених речей і документів є збереження речових доказів, а також спеціальної конфіскації майна, як такого, що отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України..

Також санкцією ч. 3 ст. 301 КК України передбачена спеціальна конфіскація майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора вищевказане рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що належить йому та його дружині на праві спільної сумісної власності, згідно вимог ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як речі набуті кримінально протиправним шляхом.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на:

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

- автотранспортний засіб марки «Audi», модель «Q8», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ;

- грошові кошти, розміщені на банківських розрахункових рахунках, за яким закріплені відповідні банківські картки (№№: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 ) депозитах та сейфових скриньках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_13 .

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, з матеріалів клопотання вбачається, що майно, а саме:

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.11.2018);

- автотранспортний засіб марки «INFINITI», модель «QX30», коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ,

не може бути задоволено, оскільки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.08.2019 а також реєстраційних карток транспортного засобу, дане майна набуте ОСОБА_9 у власність до моменту інкримінованого вчинення кримінального про порушення ОСОБА_7 .

У зв`язку з чим, клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на праві спільної сумісної власності належить їй та підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

- автотранспортний засіб марки «Audi», модель «Q8», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ;

- грошові кошти, розміщені на банківських розрахункових рахунках, за яким закріплені відповідні банківські картки (№№: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 ) депозитах та сейфових скриньках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_13 ..

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1