Справа № 173/2120/19
Номер провадження1-кп/173/230/2019
В И Р О К
іменем України

16 жовтня 2019 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді - ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, який фактично проживає по АДРЕСА_1 . Засоби зв`язку відсутні, раніше судимого: 29.09.2006 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 115 ч.І, 71,72 п.1-1 «Б» КК України до позбавлення волі строком 11 років. Частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком суду м. Вільногірська від 01.12.2005 р. До відбуття 11 років 6 місяців. Звільнений 22.02.2016 року Дніпропетровської ВК № 89 умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 9 місяців 14 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, остання судимість 29.09.2006 вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 115 ч.І, 71,72 п.1-1 «Б» КК України до 11 років позбавлення волі, частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком Вільногірського суду від 01.12.2005 року, до відбуття 11 років 6 місяців, був звільнений 22.02.2016 року із Дніпропетровської ВК № 89 умовно-достроково, не відбутий срок 1 рік 9 місяців 14 днів. Після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_4 прибув на проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

25.02.2019 року ОСОБА_4 був ознайомлений з ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого

2019 року про те, що відносно нього був встановлений адміністративний нагляд сроком на 1 (один) рік, який полягав в тому, що йому заборонено щоденно виходити з будинку за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 з 22:00 години вечора до 05:00 години ранку наступного дня; заборонено відвідувати ресторани, бари, кафе, магазини, торгові точки, де реалізуються на розлив пиртні напої, розташовані на території Верхньодніпровського району.

Окрім цього, ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, але, знаходячись під адміністративним наглядом, маючи умисел на порушення правил адміністративного нагляду та будучи попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, самовільно, без поважних причин, без повідомлення працівників поліції та без одержання відповідного дозволу уповноважених осіб, які здійснюють адміністративний нагляд, самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та 18 травня 2019 року виїхав з території України до країни Польщі, повернувшись в Україну 15 липня 2019 року, чим порушив правила адміністративного нагляду

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину та пояснив, що відносно нього дійсно був встановлений адміністративний нагляд та йому були встановлені обмеження перебувати за місцем мешкання з 22 години до 05 години, не відвідувати розважальні місця. Він був ознайомлений з цими обмеженнями і до нього щодня приїздили працівники поліції та здійснювали контроль за додержанням цих обмежень. Потім йому запропонували роботу в Польщі. Виготовили паспорт на виїзд за кордон і він поїхав до Польщі з метою заробітку коштів на придбання житла. При цьому контролюючі органи він не повідомив про свій виїзд.

Виходячи з того, що обвинуваченим повністю визнані фактичні обставини вчиненого злочину, суд з згодою всіх учасників розгляду справи та відповідно до положень ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження всіх доказів по справі, обмежившись поясненнями обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу. Наслідки того, що обвинувачений при такому порядку дослідження доказів зможе оскаржити вирок лише в частині призначеного покарання обвинуваченому роз`яснені .

Суд вважає вину ОСОБА_4 , доведеною повністю, а кваліфікація його дій за ст. 395 КК України є правильною, оскільки скоєни ним діяння виражається у порушенні правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, застосованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання , як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи. Воно має бути законним ( не свавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покаранням суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України належать до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, та дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом поведінкові та психічні розлади внаслідок вживання алкоголю, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставинами , що обтяжують покарання є рецидив злочинів .

Враховуючи всі вищенаведені обставини обставини, а також з урахуванням досудової доповіді органу пробації, за якою ступінь повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення є високим, виправлення обвинуваченого не можливе без позбавлення або обмеження волі, суд вважає можливим та необхідним призначити йому покарання у вигляді арешту в межах санкції ст. 395 Кримінального кодексу України, яке на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався і виходячи з того, що суд під час розгляду справи не встановив наявність ризиків, які б свідчили про невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про недоцільність обрання запобіжного заходу при ухваленні вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 65, Кримінального кодексу України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирається.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1