Справа № 466/1453/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0005226 від 01.12.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новосільці, Жидачівського району Львівської області, громадянки України, українки, із середньою спеціальною освітою, не одруженої, працюючої на посаді водія трамваю у Львівському комунальному підприємстві «Львівелектротранс», раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачена ОСОБА_5 , 30 листопада 2016 року приблизно о 17:00 год., керуючи трамваєм марки КТ 440 №1153 та рухаючись по трамвайних коліях проїзної частини дороги вул. Б. Хмельницького в напрямку до вул. Жовківської у м. Львові, біля будинку № 99, порушила чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 136 від 06 березня 2013 року), а саме: Розділу 1 п.1.5, п.1.10 (в частині значення термінів «пішохідний перехід», «небезпека для руху»), Розділу 2 п. 2.3 п.п. «б» і «д», Розділу 12 п.12.3 та Розділу 18 п.18.1 Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що вона будучи неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, створила загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу потерпілий - пішохід ОСОБА_7 , не зупинилась, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий - пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді гострої епідуральної гематоми потиличної ділянки справа, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа, підапоневротичної гематоми потиличної ділянки голови справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 526/2016 від 14.12.2016 року, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфікуються як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнала частково та зазначила, що вона працює на посаді водія трамваю у ЛКП «Львівелектротранс». 30 листопада 2016 року близько 17:00 год., керуючи трамваєм марки КТ 440 №1153 та рухаючись по трамвайних коліях проїзної частини дороги вул. Б. Хмельницького в напрямку до вул. Жовківської у м. Львові, поблизу будинку № 99, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, вона побачила пішохода, який стояв, та зупинилась приблизно за 2-3 метри до вказаного переходу. Однак потерпілий і надалі стояв, тому вона знову почала рух трамваєм, та в цей час потерпілий - пішохід ОСОБА_7 розпочав переходити через пішохідний перехід, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Незважаючи на часткове визнання вини самою обвинуваченою ОСОБА_5 , суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними по справі доказами.

Зокрема, показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який вказав, що 30 листопада 2016 року близько 17:00 год. він переходив дорогу на пішохідному переході біля будинку № 99 по вул. Б. Хмельницького у напрямку до вул. Жовківської у м. Львові. Пройшовши по переходу приблизно два метри, він почув сигнал трамваю та відчув удар, від якого втратив свідомість та прийшов до свідомості вже в лікарні. Зазначив, що перш ніж переходити дорогу, він переконався в безпеці, подивився в обидві сторони дороги та бачив трамвай, але на дворі було вже темно.

10 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на цивільний позов та на заяву про збільшення позовних вимог від цивільного відповідача ЛКП «Львівелектротранс», у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 до ЛКП «Львівелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи тим, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 не базується на належних та допустимих доказах, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні.

На адресу суду 30.05.2019 року потерпілий ОСОБА_7 подав заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме: від вимоги про стягнення солідарно з обвинуваченої ОСОБА_5 та ЛКП «Львівелектротранс» на його користь матеріальних збитків у розмірі 40902 (сорок тисяч дев`ятсот дві) гривні 16 (шістнадцять) копійок, оскільки обвинуваченою ОСОБА_5 частково компенсовано суму матеріальних збитків у розмірі 29000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень, а на решту суми матеріальних збитків у розмірі 11902 (одинадцять тисяч дев`ятсот дві) гривні обвинуваченою написано розписку, згідно якої вона зобов`язується повернути вказану суму до 30 травня 2020 року. Проте, потерпілий ОСОБА_7 просить задовольнити в повному обсязі позовну вимогу щодо стягнення солідарно з обвинуваченої ОСОБА_5 та ЛКП «Львівелектротранс» суму морального збитку у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень. Просить суд, при визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , не призначати покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Показаннями допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_9 , який у судовому засіданні вказав, що він працює судовим експертом лабораторії автотехнічних досліджень Львівського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України та згідно постанови про призначення автотехнічної експертизи від 10 грудня 2016 року, постанови про призначення судової автотехнічної експертизи від 01 лютого 2017 року та постанови про призначення додаткової судової автотехнічної експертизи від 20 лютого 2017 року йому було доручено виконання вищевказаних експертиз. Висновок № 6212 судової автотехнічної експертизи від 23 січня 2017 року, висновок № 486 судової автотехнічної експертизи від 15 лютого 2017 року та висновок № 895 додаткової судової автотехнічної експертизи ґрунтуються на підставі вихідних даних, викладених у постановах слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 .

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні вказав про те, що він як слідчий Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області виносив постанови про призначення судової автотехнічної експертизи. Вихідні дані у даних постановах вказувалися на підставі показів підозрюваної та потерпілого. Про результати експертиз йому не відомо.

Представленими стороною обвинувачення доказами:

- витягом з кримінального провадження №0005226 від 01.12.2016 року, згідно якого 30 листопада 2016 року близько 17:00 год. у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, 99 сталася ДТП, трамвай № 6 наїхав на ОСОБА_7 , який внаслідок цього отримав тілесні ушкодження, а саме ЗЧМТ, струс головного мозку (т. 1 а. с. 127);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 листопада 2016 року, складеного слідчим СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 в присутності понятих та ОСОБА_5 , під час якого складено Схему до протоколу огляду місця ДТП по вул. Б. Хмельницького, 99 у м. Львові, яка мала місце 30 листопада 2016 року (том 1 а. с. 133-139);

- висновком експерта № 526/2016 від 14 грудня 2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлено наступні ушкодження: гостра епідуральна гематома потиличної ділянки справа, об`ємом 65мл., забій головного мозку, перелом потиличної кістки справа, підапоневротична гематома потиличної ділянки голови справа, садна в лівій брівній ділянці, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, в поперековій ділянці в центрі. Ушкодження гр. ОСОБА_7 утворились від контактів з тупими твердими предметами потиличної ділянки голови справа, лівої брівної ділянки, поперекової ділянки спини та правого ліктьового суглобу по задній поверхні, могли бути спричинені 30.11.2016 року під час ДТП, при обставинах, вказаних в постанові (наїзд трамвая), відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. При поступленні в КМК ЛШМД 30 листопада 2016 року в крові гр. ОСОБА_7 виявлено 2,59 проміле етанолу /результат дослідження крові №8876/ (т. 1 а. с. 141-142;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 6212 від 23 січня 2017 року, згідно якого всі гальмівні системи трамвая КТ 440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходилися в працездатному стані і могли виконувати функції по зміні швидкісного режиму руху трамвая і забезпечення нерухомого стану при зупинці ( т. 1 а. с. 145-147);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 486 від 15 лютого 2017 року, згідно якого: у ситуації, що розглядається, водій трамвая КТ 440 №1153 ОСОБА_5 повинна була керуватися вимогами пункту 18.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України. Технічний зміст вказаних пунктів Правил зобов`язував водія при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека. У заданий слідством момент виникнення небезпеки для руху, тобто в момент, коли пішохід розпочав рух в темпі спокійного кроку, негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу шляхом застосування екстреного гальмування транспортного засобу. При заданих слідством вихідних даних автотехнічний експерт не може категорично стверджувати - мала чи не мала водій трамвая НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного екстреного гальмування трамвайного поїзду. Кінцеве положення трамвая на пішохідному переході свідчить про те, що водій застосувала гальмування перед наїздом на пішохода, тому в діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідності вимогам пункту 18.1. Встановити, чи відповідали дії водія вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, не виявляється можливим тому, що автотехнічна експертиза не може категорично стверджувати мала чи не мала водій трамвая НОМЕР_3 ОСОБА_5 технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного екстреного гальмування трамвайного поїзду. Так як при заданому моменті виникнення небезпеки для руху водію трамвая ОСОБА_5 автотехнічна експертиза не може категорично стверджувати - мала чи не мала водій ОСОБА_5 технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , то і однозначно не можна встановити причину настання даної дорожньо-транспортної пригоди - чи вихід пішохода ОСОБА_7 на нерегульований пішохідний перехід на відстані, коли водій трамвая не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, чи несвоєчасне застосування водієм трамвая екстреного гальмування (т. 1 а. с. 152-153);

- висновком додаткової судової автотехнічної експертизи №895 від 24 лютого 2017 року, згідно якого, якщо швидкість пішохода перед пригодою складала 4,2км/год., і небезпека для руху водію трамвая НОМЕР_3 ОСОБА_5 виникає з моменту, коли вона мала об`єктивну можливість виявити як з тротуару, справа наліво розпочав рух пішохід по нерегульованому пішохідному переходу в темпі повільного кроку і до моменту наїзду подолав відстань 4,0м., то водій трамвая мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування транспортного засобу при швидкості руху 30км/год. При заданих слідством вихідних даних, можна зробити висновок, що причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди - наїзду трамвая КТ 440 №1153 на пішохода ОСОБА_7 - є обставини, пов`язані з несвоєчасним застосуванням екстреного гальмування трамвая водієм ОСОБА_5 в заданий момент виникнення небезпеки для руху (т. 1 а. с. 158-159)

На підставі викладеного, суд, оцінюючи в сукупності надані в судовому засіданні показання безпосередньо обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , показання експерта ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , які не суперечать показанням обвинуваченої ОСОБА_5 , та, відповідно, не викликають сумнівів, а також, досліджені, перевірені та оголошені у судовому засіданні докази, сприйняті безпосередньо судом під час судового розгляду, які погоджуються зі здобутими у судовому засіданні доказами, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі, і що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , вважає, що вину останньої у вчиненні кримінального правопорушення - доведено, і органами досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, вона вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. „ Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченою ОСОБА_5 є тяжким злочином.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій - відсутні.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, її характеристику з місця проживання, щире каяття та активне сприяння органу досудового слідства в розслідуванні злочину розкриттю злочину, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, проте її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 та ЛКП «Львівелектротранс» коштів на відшкодування моральної шкоди заявлено на суму 200000 (двісті тисяч) гривень.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і зокрема у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з вимоги ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 частково відшкодувала матеріальну шкоду у добровільному порядку. Моральна шкода, завдана потерпілому неправомірними діями обвинуваченої полягає в тому, що внаслідок ДТП потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину з грубої необережності, суд при визначенні розміру морального відшкодування виходить із принципів розумності і справедливості, відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер, глибину душевних, фізичних, емоційних та моральних страждань, які переніс і переносить потерпілий та враховуючи, що обвинувачена частково сплатила грошові кошти потерпілому, приходить до висновку, що визначений потерпілим ОСОБА_7 розмір моральної шкоди в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень підлягає частковому задоволенню у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн., що є відповідним і співмірним перенесеним ним моральним стражданням.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З обвинуваченої ОСОБА_5 слід стягнути в користь держави 3 413,10 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 6212 від 23 січня 2017 року; 2 202,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 486 від 15 лютого 2017 року; 1 651,50 грн. за проведення додаткової судової автотехнічної експертизи № 895 від 24 лютого 2017 року.

Речовий доказ по справі: трамвай марки КТ 440 №1153, який переданий на відповідальне зберігання у ЛКП «Львівелектротранс» - повернути ЛКП «Львівелектротранс».

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у справі не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з засудженої ОСОБА_5 та Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_7 70000 (сімдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 в користь держави 3 413,10 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 6212 від 23 січня 2017 року; 2 202,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 486 від 15 лютого 2017 року; 1 651,50 грн. за проведення додаткової судової автотехнічної експертизи № 895 від 24 лютого 2017 року.

Речовий доказ по справі: трамвай марки КТ 440 №1153, який переданий на відповідальне зберігання у ЛКП «Львівелектротранс» - повернути ЛКП «Львівелектротранс».

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1