Номер провадження: 11-сс/813/880/19
Номер справи місцевого суду: 495/149/19 1-кс/495/2522/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2018 року у кримінальному провадженні №000036 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Досудовим розслідування ОСОБА_10 підозрюється в тому, що 04.01.2019 року приблизно о 15:20 год. на територію загального двору, розташованого між будівлями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , де очікував потерпілого ОСОБА_11 , з метою заздалегідь запланованого нападу на останнього.
Через деякий час ОСОБА_10 побачив, що до вказаного двору зайшов ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_10 непомітно прослідував за ним, пройшов у кінець двору, де реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном останнього, почав наносити удари руками та підготованим фрагментом металевого шестигранного перерізу в область голови та тулубу, після чого ривком зняв з ОСОБА_11 сумку-барсетку, в якій містилися грошові кошти, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 16.05.2019 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 щодо скасування повідомлення слідчого про підозру від 04.01.2019 року за ч. 1 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні №000036 від 04.01.2019 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник стверджує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням вимог КПК України, та посилається на такі обставини:

-основним мотивом відмови слідчим суддею у задоволенні скарги захисника про скасування повідомлення про підозру стало те, що судовим розглядом не здобуто доказів порушення вимог ст. 276,277 КПК України, однак такий висновок, на думку захисника, не може бути єдиною підставою для оскарження та скасування повідомлення про підозру;

-слідчий суддею не було проведено всебічне, повне та неупереджене

дослідження всіх обставин та не надано оцінки доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження;

-слідчий суддя необґрунтовано ухилився від оцінки обґрунтованості підозри

ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України станом на день подання скарги;

-слідчим суддею не було враховано доводи скарги на невідповідність

повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України, а також вимогам п. 5 ч. 1 ст. 277 КПК України, так як правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 (ч. 1 ст. 187 КК України), яка вказана в повідомленні про підозру, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та спростовується доказами, наявними в матеріалів провадження, зокрема, в матеріалах провадження відсутні докази, які свідчать про наявність прямого умислу у ОСОБА_10 на здійснення нападу на ОСОБА_11 з метою заволодіння його сумкою - барсеткою;

-крім того, ОСОБА_11 було роз`яснено про те, що його викликано для дачі

показань по факту спричинення тілесних ушкоджень, а не нападу з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я;

-факт бійки також підтверджено рапортом молодшого інспектора поліції від

04.01.2019 року, а також свідком ОСОБА_12 в протоколі допиту від 04.01.2019 року та лікарем ОСОБА_13 , яка проводила огляд потерпілого 05.01.2019 року, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України;

-також з протоколу одночасного допиту ОСОБА_10 та ОСОБА_11

вбачається, що ОСОБА_10 не мав на меті заволодіти сумкою - барсеткою потерпілого.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги. В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та вказала, що слідчий суддя не досліджував обставини і докази у відповідності до ст. 94 КПК України. У наведеному в ухвалі слідчого судді рішенні ЄСПЛ, крім того, міститься і посилання на те, що рівень підозри з ходом досудового розслідування має збільшуватися, а не зменшуватися, докази про застосування до потерпілого насилля у матеріалах кримінального провадження відсутні. Оскільки з матеріалами провадження вона не ознайомлювалася, то їй не відомо також, чи були оглянуті речі (барсетка, гроші), у оперуповноваженого, що допитував свідка ОСОБА_14 не було доручення слідчого, крім того, не був проведений повторний одночасний допит потерпілого і підозрюваного.

Захисник ОСОБА_8 також підтримала доводи апеляційної скарги та зауважила, що слідчий суддя, досліджуючи повідомлення про підозру, взагалі не вбачав порушень ст. ст. 276,277 КПК України, проте захисник не згодна з цим висновком, оскільки п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України взагалі не пов`язує можливість оскарження повідомлення про підозру із наявністю порушень цих вимог закону, повідомлення про підозру може бути скасоване також і з підстав його необґрунтованості, слідчим суддею було проігноровано докази від 31.01.2019 року, надані потерпілим, який повідомив про побутові причини події злочину, а в протоколі одночасного допиту від 25.04.2019 року він підтвердив свої перші показання. Крім того, в рапорті інспектора поліції не зазначено про ознаки розбою, жодних доказів прямого умислу ОСОБА_10 на вчинення розбою немає, у кримінальному провадженні на аркушах 8-9 міститься повідомлення про підозру від 14.01.2019 року, на 10 аркуші кримінального провадження дійсно є протокол допиту потерпілого, який говорив про те, що підозрюваний казав «віддай і відпусти», потім забрав барсетку і втік.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки сторона захисту не ознайомлена з матеріалами кримінального провадження і не знає про обставини кримінального провадження та наявні докази. Так, 06.03.2019 року проводився додатковий допит потерпілого, де він вказував саме про напад ОСОБА_10 на нього, крім того, є відеозапис події, з якого видно, що підозрюваний завдавав удари потерпілому, після чого вирвав у того барсетку та втік, цю обставину підтверджують протоколи огляду відеозапису з участю свідків, крім того, під час розгляду скарги потерпілий вказав, що на нього був скоєний саме напад, а лише потім вони примирилися. Пам`ятка про права підозрюваному і адвокату ОСОБА_9 під час повідомлення про підозру були вручені.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дфій, бездіяльноситі слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розсллідування.
Відповідно до п.10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до вимог до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення
Пунктом 3 ч.1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності, має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.
Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності. Підтвердженням цього є положення п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України.
При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Суд вказав на те, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Правові підстави для повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину передбачені ч.1 ст.276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, надання слідчим суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру та не може завчасно вирішувати питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні злочину та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці питання можуть бути вирішені лише під час розгляду судом кримінального провадження по суті.

Разом з цим, докази, на яких ґрунтується підозра, повинні бути отримані органом досудового розслідування в порядку та у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та містити відомості, які могли б переконати стороннього спостерігача в тому, що ця особа має відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Слідчий суддя повинен перевірити чи не володіє орган досудового розслідування доказами, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є принциповим питанням при розгляді скарги на повідомлення про підозру в частині вирішення питання щодо обґрунтованості самої підозри. Перевірці також підлягає дотримання органом досудового розслідування встановлених ст.278 КПК України процесуальних строків та порядку здійснення повідомлення про підозру.

Якщо повідомлення про підозру було змінено або якщо особі було повідомлено про нову підозру у кримінальному провадженні, перевірці також підлягають правові підстави відповідних процесуальних рішень та докази, які стали приводом для їх прийняття.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно розглянув скаргу захисника ОСОБА_9 на повідомлення про підозру від 04.01.2019 року у кримінальному провадженні №000036 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що викладені в ній доводи не свідчать про необхідність скасування повідомлення про підозру щодо ОСОБА_10 , оскільки, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 (ч. 1 ст. 187 КК України), та яка вказана в повідомленні про підозру, повністю відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру містить зміст самої підозри з посиланням на встановлені органом досудового розслідування обставини та правову кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_10 злочину, під час судового розгляду, доказів порушення ст. ст. 276, 277 КПК України, які б могли стати підставою для скасування повідомлення про підозру здобуто не було.

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, про те, що слідчий суддя ухилився від оцінки обґрунтованості підозри з посиланням на те, що на момент подання скарги у слідчого відсутні факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити правопорушення, не можуть бути прийняті апеляційним судом. Так, в ході апеляційного розгляду захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не заперечували, що при допиті в якості потерпілого ОСОБА_11 повідомив органу досудового розслідування про вчинення підозрюваним ОСОБА_10 на нього нападу, в ході якого той у дворі будинку завдавав йому ударів руками та предметом, схожим на арматуру в область голови, він намагався оборонятись та в ході цієї боротьби нападник вимагав віддати, відпустити сумку, а потім вирвав її у нього і став тікати. Нападника затримали люди, той тримав його сумку, а у дворі була виявлена арматура, якою йому були завдані удари. Також відповідно до пояснень прокурора потерпілий як при допиті 04.01.2019 року, так і при додатковому допиті 06.03.2019 року та під час одночасного допиту із підозрюваним підтвердив обставини саме розбійного нападу ОСОБА_10 на нього. Крім того, прокурор повідомив про наявність відеозапису події кримінального правопорушення із камер зовнішнього спостереження, на якому зафіксовані дії підозрюваного, які відповідають показанням потерпілого. Зазначений відеозапис був оглянутий слідчим з участю свідків, які брали участь у затримання ОСОБА_10 , та підтвердили зазначені обставини. Примирення у подальшому підозрюваного із потерпілим та відповідне звернення потерпілого із заявою до слідчого про закриття кримінального провадження з посиланням побутові причини конфлікту не може будь-яким чином впливати на наявність чи відсутність у підозрюваного на момент вчинення інкримінованих дій умислу на вчинення злочину, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника. При цьому твердження в апеляційній скарзі про переконання потерпілого під час одночасного допиту підозрюваного і потерпілого 25.04.2019 року про відсутність у ОСОБА_10 мети заволодіння сумкою та грошима потерпілого суперечить змісту протоколу цієї слідчої дії.

Щодо доводів про невідповідність повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 04.01.2019 року вимогам ст. 277 КПК України через не зазначення в ньому інформації про права підозрюваного та не роз`яснення слідчим ОСОБА_10 процесуальних прав, то вони спростовуються текстом повідомлення про підозру від 04.01.2019 року, відповідно до якого факт повідомлення ОСОБА_10 про підозру, вручення йому копії цього повідомлення, пам`ятки про права, а також роз`яснення слідчим прав підозрюваному підтверджується особистими підписами підозрюваного і його захисника ОСОБА_9 о 23 годині 04.01.2019 року (а.п.9).

Також не може погодитись апеляційний суд із доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не дослідив обставин провадження та не встановив, що в даному випадку між підозрюваним і потерпілим мала місце просто бійка, як події сприйняв інспектор поліції та саме з приводу бійки допитували потерпілого, адже дійсні обставини мають бути встановлені у кримінальному провадженні слідчим, а не співробітником поліції, який прибув першим на місце події.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час судового засідання апеляційного суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись вимогами ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2019 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 про скасування повідомлення про підозру від 04.01.2019 року за ч. 1 ст. 187 КК України - залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4