Справа № 183/3964/19
№ 1-кп/183/1155/19
В И Р О К
іменем України

Ухвалено 20 вересня 2019 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000539 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця військової служби за контрактом, солдата військової частини НОМЕР_1 , судимого: 17.07.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, яке в подальшому 22.05.2018 року було замінено на покарання у виді громадських робіт строком 50 годин, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 210-РС (по особовому складу) від 16 грудня 2017 року солдата ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду номер обслуги самохідно артилерійської батареї 2 парашутно десантного батальйону.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч.4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином солдат ОСОБА_3 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
Однак, 08 серпня 2018 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення на військову службу, та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 05 червня 2019 року.
Таким чином, 08 серпня 2018 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 05 червня 2019 року, тобто тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, вину визнав повністю та пояснив, від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. В скоєному щиро кається.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що обвинувачений вину визнав повністю, за місцем служби характеризується позитивно.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який віднесено законом до категорії тяжких, враховуючи його поведінку, якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та Кримінального процесуального законодавства, а також те, що він раніше судимий на шлях виправлення не став, вчинив злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, суспільно корисною працею не займається, немає міцних соціальних зв`язків, не прийняв жодних мір для самостійного повернення до військової частини, що дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі відсутності підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Також, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив злочин, не відбувши покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2017 року.

Крім того, необхідно також зазначити, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2017 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень, яке в подальшому - 22.05.2018 року було замінено на покарання у виді громадських робіт строком 50 годин.
Відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Отже, покарання у виді 50 годин громадських робіт, призначене ОСОБА_6 дорівнює 6 дням позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 5 днів.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 05.06.2019 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_3 під вартою з 05.06.2019 року по 20.09.2019 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою на гауптвахті.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1