Дата документу 07.08.2019 Справа № 554/4662/19
Провадження № 1-кс/554/7824/2019
У Х В А Л А

07 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу заявника ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 на протиправну бездіяльність директора ТУ ДБР розташованого у м.Полтава ОСОБА_5 та слідчого першого слідчого СВ СУ ДБР у м.Полтава ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні в ЄРДР відомостей про вказані в заявах від 22.01.2019 та 04.05.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ст. 190, 232, 364, 375 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.05.2019 року заявник ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою на протиправну бездіяльність директора ТУ ДБР розташованого у м.Полтава ОСОБА_5 та слідчого першого слідчого СВ СУ ДБР у м.Полтава ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні в ЄРДР відомостей про вказані в заявах від 22.01.2019 та 04.05.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ст. 190, 232, 364, 375 КК України та просили суд визнати бездіяльність директора ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та його підлеглих уповноважених слідчих ДБР протиправною. Зобов`язати уповноважених працівників ТУ ДБР у м.Полтава негайно внести в ЄРДР відомості про вказані у заявах від 22.01.2019 р. і 04.05.2019 р. кримінальні правопорушення, передбачені 190, 232, 364, 375 КК України.

В обґрунтування скарги вказали, що 22.01.2019 в на адресу НАБУ було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення, на думку заявників групою осіб, адвокатом, нотаріусом, суддями, працівниками ПАТ КБ «Приват Банк», громадянами України.. НАБУ України повідомило листом №14-225/3491 від 31.01.2019 року про направлення заяви від 22.01.2019 року для розгляду за компетенцією в ДБР України. Листом за №Д-44/2.1-19 від 31.01.2019 року за підписом першого заступника директора ДБР України ОСОБА_7 повідомлено про направлення заяви до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві. 20.02.2019 року на адресу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві було направлено додаткову заяву ОСОБА_3 25.02.2019 року вказана заява була отримана адресатом. Відповіді по заяві отримано не було. 04.05.2019 року була направлена аналогічна заява про вчинення кримінальних правопорушень на адресу ТУ ДБР розташованого у м.Полтава. 02.04.2019 року було направлено листа на ім`я директора ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві з проханням провести службову перевірку. 12.05.2019 року отримано лист відповідь за підписом слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 , в якому вказано, що слідчим вже направлялися листи відповіді на дві попередні заяви, вказав, що підстав для внесення заяв до ЄРД не вбачається. Вказали, що на заяві від 04.05.2019 року відповіді не отримано. В заяві про вчинення злочину вказали, що на їх думку гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , адвокатом ОСОБА_10 , та її чоловіком ОСОБА_11 , нотаріуомс ОСОБА_12 у змові вчинили шахрайські дії у співучасті з суддями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , при співучасті ряду працівників ПАТ КБ «Приват Банк» та заволоділи спадщиною , коштами в декілька мільйонів доларів США померлої ОСОБА_15 , які належали по спадщині ОСОБА_16 , а після його смерті ОСОБА_3 .
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовільнити.

Захисник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовільнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Заявником, 22.01.2019 в на адресу НАБУ було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення, на думку заявників групою осіб, адвокатом, нотаріусом, суддями, працівниками ПАТ КБ «Приват Банк», громадянами України.
НАБУ України повідомило листом №14-225/3491 від 31.01.2019 року про направлення заяви від 22.01.2019 року для розгляду за компетенцією в ДБР України.
Листом за №Д-44/2.1-19 від 31.01.2019 року за підписом першого заступника директора ДБР України ОСОБА_7 повідомлено про направлення заяви до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві.
20.02.2019 року на адресу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві було направлено додаткову заяву ОСОБА_3 25.02.2019 року вказана заява була отримана адресатом.
Відповіді по заяві отримано не було.
04.05.2019 року направлена аналогічна заява про вчинення кримінальних правопорушень на адресу ТУ ДБР розташованого у м.Полтава.
12.05.2019 року отримано лист відповідь за підписом слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 , в якому вказано, що слідчим вже направлялися листи відповіді на дві попередні заяви. Вказав, що підстав для внесення заяв до ЄРД не вбачається, так як заява не містить достатніх відомостей щодо вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, а являє собою скаргу про можливе порушення особистих прав та законних інтересів заявника, у зв`язку з чим має розглядатися в порядку встановленому ЗУ «Про звернення громадян».
В заяві про вчинення злочину вказали, що на їх думку гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , адвокатом ОСОБА_10 , та її чоловіком ОСОБА_11 , нотаріусом ОСОБА_12 у змові вчинили шахрайські дії у співучасті з суддями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 при співучасті ряду працівників ПАТ КБ «Приват Банк» та заволоділи спадщиною , коштами в декілька мільйонів доларів США померлої ОСОБА_15 , які належали по спадщині ОСОБА_16 , а після його смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.3 розділу ІІ Положення).

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що заяви від 22.01.2019 та 04.05.2019 року не містить відомостей, які б вказували на вчинення певними суб`єктами конкретного злочину, заяви не містить фактичних обставин вчинення злочину та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з незгодою з рішеннями, діями та бездіяльністю вказаних осіб.
Фактично заява за своїм змістом не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а є заявою, в якій заявник висловлює свою незгоду з діями та прийнятими рішеннями суддів.

Відповідно до п.42 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд у першій інстанції, в апеляційному та касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, відповідно до процесуального законодавства. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів ,які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначила, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання
Оскільки заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь, то підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою, а тому вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,
ухвалила,-

Скаргу заявника ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 на протиправну бездіяльність директора ТУ ДБР розташованого у м.Полтава ОСОБА_5 та слідчого першого слідчого СВ СУ ДБР у м.Полтава ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні в ЄРДР відомостей про вказані в заявах від 22.01.2019 та 04.05.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ст. 190, 232, 364, 375 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1