Справа №485/1255/19
Провадження № 1-в/485/96/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Добропілля Донецької області, громадянина України, українця, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року за ч.2 ст.186, ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року звільнення від відбування покарання скасовано, засудженого направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року за ст.309 ч.1, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
про застосування Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання",
встановив:
09 серпня 2019 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання, а також до прибуття у виправну колонію для відбування покарання, призначеного згідно з вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року за ч.1 ст.309, ст.71 КК України.
В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. Прокурор у задоволенні клопотання засудженому просив відмовити. Розгляд клопотання проводиться за відсутності учасників розгляду та без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч.4 ст. 107 КПК України.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 18 травня 2017 року №2046-VІІІ, частину п`яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В силу ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 30.06.1993 року №3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України.
Згідно вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.186, ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки (а.с.3-5 особової справи).
Вирок набрав законної сили 31 жовня 2014 року (а.с.2 особової справи).
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року звільнення від відбування покарання скасовано, засудженого направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 4 роки. Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 обрано у виді тримання під вартою. Взято під варту у залі судового засідання (а.с.1 особової справи).
Ухвала набрала законної сили 25 червня 2015 року (а.с.20 особовоїсправи).
У подальшому, 07 липня 2015 року ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001028 від 11 червня 2015 року за ч.1 ст.309 КК України обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Артемівському СІЗО, визначено строк тримання під вартою рахувати з 07 липня 2015 року (а.с.14).
У даному кримінальному провадженні, 15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 засуджений вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту взяття під варту з 17 червня 2015 року (а.с.15-18 особової справи).
Вирок суду набрав законної сили 17 листопада 2015 року та звернутий до виконання, що підтверджено розпорядженням Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.19 особової справи).
Пунктом 106 Постанови Великої Палати Верховного суду України від 29 серпня 2018 року №663/537/17 визначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII (Закон № 2046-VIII), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
У межах кримінального провадження строк попереднього ув`язнення мав місце з дати взяття під варту ОСОБА_3 17 червня 2015 року по 25 червня 2015 року - дати набрання ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року законної сили та з дати взяття під варту 07 липня 2015 року по 17 листопада 2015 року - дати набрання вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року законної сили. Період перебування в СІЗО після набрання ухвалою та вироком законної сили й до прибуття для відбування покарання у виправну колонію не є попереднім ув"язненням, а тому не підлягає зарахуванню відповідно Закону України від 26.11.2015 року № 838-УШ.
На підставі викладеного, суд ухвалює про часткове задоволення клопотання засудженого.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України суд
ухвалив:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - задовольнити частково.
Зарахувати засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року за ч.1 ст.309, ст.71 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 17 червня 2015 року по 25 червня 2017 року та з 07 липня 2015 року по 17 листопада 2015 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд.

Суддя