МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/812/428/19Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 399 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Миколаїв
Суддя-доповідач Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги на бездіяльність прокурора, начальника Вітовського відділу місцевої прокуратури №2 щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР),

В С Т А Н О В И В:

3 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва на бездіяльність прокурора, начальника Вітовського відділу місцевої прокуратури №2, щодо невнесення до ЄРДР відомостей, викладених в її заяві від 8 травня 2019 року про невиконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2019 року.

Як слідує із змісту апеляційної скарги заявниці, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, начальника Вітовського відділу місцевої прокуратури №2 щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за даною апеляційною скаргою слід відмовити, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, з таких підстав.

Чинні норми Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) стосовно права на оскарження ухвали слідчого судді забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, передбачених статтею 7 КПК України, зокрема забезпечення права на оскарження судових рішень, виступають положення статті 392 КПК України.

Згідно статті 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбаченим цим Кодексом.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, регламентовано пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України. Ця норма не передбачає право на апеляційне оскарження ухвали про відмову у задоволенні скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
Про неможливість оскарження такої ухвали слідчого судді зазначено і частиною 3 статті 307 КПК України.
Не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР і іншими нормами КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на положення статті 129 Конституції України, якими забезпечується право на апеляційний перегляд справи, є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 зазначив, що право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд, про що вказує апелянт.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга заявниці ОСОБА_3 є неприйнятною і, у відповідності до вимог частини 4 статті 399 КПК України, по ній слід відмовити у відкритті провадження, оскільки вона подана на таке судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 399, 426 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявниці ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги на бездіяльність прокурора, начальника Вітовського відділу місцевої прокуратури №2, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявниці ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя