справа №176/1711/19
провадження №1-в/176/318/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника Жовтоводської ВК № 26 за довіреністю ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, справу за спільним поданням Жовтоводської виправної колонії №26 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Ямпільського району Вінницької області, раніше не судимого, засудженого: 29.11.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі 4 роки, за постановою Верховного суду України від 14.03.2019 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва змінено, а саме ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 01.06.2017 року по 12.02.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в іншій частині вирок залищено без змін,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 засуджений 29.11.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі 4 роки.
Початок строку відбування покарання 01.06.2017 року, кінець строку відбування 20.09.2020 року.
З подання та характеристики на засудженого витікає, що ОСОБА_5 на виробництві установи не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою колонії, за час відбуття покарання характеризується позитивно, має 3 заохочення, стягнень не мав, своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До початку судового розгляду подав письмове клопотання, згідно якого подання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.
Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який підтримав подання, виходячи з поведінки засудженого, вважає, що останній своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, також пояснив, що засуджений за час відбуття покарання зміцнив соціальні зв`язки, відвідує бібліотеку при установі, більш поглиблено вивчає тематичну літературу, приділяє увагу до дбайливого ставлення до майна установи, охайний, до робіт з благоустрою засуджений залучався лише в періоди коли отримував заохочення, підтвердив, що юридичне оформлення та працевлаштування засудженого, як то на виробництві установи так і залучення до робіт з благоустрою колонії під час всього періоду відбування покарання, не було, думку прокурора, який заперечував на задоволенні подання, оскільки недостатні підстави, оскільки заохочення застосовані до засудженого були формальні, крім того за вироком суду за яким засуджений та відбуває покарання було присуджено відшкодування моральної шкоди, але ініціативи щодо її сплати не виявив, також послався на те, що 21.02.2019 року комісією установи було відмовлено засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не довів своє виправлення та на сьогодні вважає недостатньо часу, щоб встановити, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що виправився, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави подання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_5 знаходиться з 02.06.2017 року, з цього часу утримувався в державній установі Київський слідчий ізолятор (№ 13), характеризувався посередньо, заохочень не мав, стягнень не мав. До праці не залучався.

З 16.04.2018 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання в Жовтоводській ВК № 26, тобто за останній рік відбуття, засуджений має 3 заохочення, стягнень не має.

Суд враховує, що протягом останнього року у засудженого відбулися позитивні прояви в поведінці, вони заслуговують на увагу. Але беручи до уваги та співставляючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі період попереднього ув`язнення в СІЗО, а не лише останній рік відбування покарання, не можливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він докорінно змінився.

Згідно довідки медичної частини установи є працездатний та може виконувати будь-яку роботу (арк. спр. 7).
Крім того засуджений мав можливість виявити себе та проявити ініціативу бути залученим до суспільно-корисної праці протягом як на початку строку відбування покарання так і в господарській обслузі установи за місцем попереднього ув`язнення, та отримати за весь цей час бодай хоч одне заохочення. Але жодної ініціативи не виявив, як вбачається та підтверджується характеристиками, в період з червня 2017 року по квітень 2018 року мав лише пасивне, безініціативне відношення до праці та посередню характеристику.
Як витікає з долученої до подання характеристики, вбачається, що засуджений приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Правова освіта" та Підготовка до звільнення, однак ці відомості спростовуються матеріалами особової справи на засудженого, згідно яких, будь-яких проявів участі засудженого ОСОБА_5 в суспільно-корисному житті колонії чи його участі в програмах диференційованого виховного впливу, судом не встановлено. Як то за програмами «Фізкультура і спорт», Правова освіта, «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», тощо, подання останнім за власною ініціативою такої заяви до участі та прийняття в участі, такі обставини та докази по ним в матеріалах особової справи відсутні.
Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність лише 3 заохочень, які були застосовані на протязі останнього року, переважне посереднє пасивне відношення до праці засудженого, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 як такому який став на шлях виправлення, що в цілому не надає можливості встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого та що останній дійсно виправився.
Суд наголошує, що виконання засудженим своїх обов`язків під час відбуття покарання, як то дбайливе ставлення до майна установи, чи дотримання останнім норм санітарної гігієни не характеризує та не вказує на позивні прояви в поведінці засудженого та його ставленні до праці, більш того не доводять і не підтверджують що він як особистість змінився та виправився.
Як вбачається з матеріалів подання та особової справи в них відсутні жодні юридичні документи, які підтверджують що засуджений під час відбуття покарання залучався до робіт з благоустрою установи, а також, що був офіційно працевлаштований на виробництві установи, як то трудовий договір чи контракт чи інший документ, що вказує на формальність застосованих по відношенню до засудженого ОСОБА_5 заохочень.
Посилання в судовому засіданні представника адміністрації колонії, що засуджений ОСОБА_5 під час відбуття покарання підтримує свій освітній рівень шляхом відвідування бібліотеки та курсів при установі, із здобуття професійно - технічної освіти, як зазначено в останній характеритиці, також нічим не підкріплені та не підтверджені.
Крім того, ОСОБА_5 , розглядався на адміністративній комісії установи 20.09.2018 року, відповідно до ст. 101 КВК України та йому відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення. Відповідно до ст. 82 КК України розглядався на адміністративній комісії установи 21.02.2019 року - відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.
Відмова засудженого ОСОБА_5 двійчі, від переведення до дільниці соціальної реабілітації, за його заявами, вказує на його відмову і не бажання від проходження подальшого шляху виправлення, як особистості засудженого (арк. ос. спр. 52, 64 т. 1 ч. 2).
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є судимий та відбуває покарання за тяжкий злочин проти власності, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , виходячи з встановлених обставин у сукупності щодо його поведінки та відношення до праці, є передчасним та подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні спільного подання державної установи Жовтоводської виправної колонії в Дніпропетровській області (№ 26) та спостережної комісії при виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя: