Справа № 296/6749/16-к
УХВАЛА
Іменем України

12 серпня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах гр. ОСОБА_5 із скаргою на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000221 від 21.10.2015 року та зобов`язання повернути гр. ОСОБА_5 вилучені у нього грошові кошти у сумі 1000 доларів США та 1000 грн. Крім того, просив поновити строк на звернення до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_5 як такий, що пропущенийз поважних причин.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу та просив її задовольнити з тих підстав, що вилучені в домоволодінні ОСОБА_5 грошові кошти є збереженням сім`ї, а крім того, останній не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим у кримінальному провадженні та не є особою, яка в силу закону несе цивільну за шкоду, заподіяну діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечене діяння.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги.

Слідчий суддя заслухав пояснення сторін, дослідив скаргу та встановив, що скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч. 3 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також ч.4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Встановлено, що ОСОБА_5 працює на АГНКС оператором, в силу своїх посадових обов`язків не є службовою особою, тому висновок слідства про привласнення грошових коштів шляхом зловживання службовим становищем сам по собі є суперечливим.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за можливе задовольнити скаргу частково та зобов`язати процесуального прокурора в кримінальному провадженні № 0000221, - прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 повернути власнику гр. ОСОБА_5 належне йому майно, вилучене в ході обшуку у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти у сумі 1000 доларів США та 1000 грн.

Решту скарги залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,306,307,376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Поновити адвокату ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області задовольнити частково.

Зобов`язати процесуального прокурора в кримінальному провадженні № 0000221, - прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 повернути власнику гр. ОСОБА_5 належне йому майно, вилучене в ході обшуку у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти у сумі 1000 доларів США та 1000 грн..

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 15.08.2016 року о 09 годині 00 хвилин.

Про прийняте рішення повідомити скаржника та прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1