Справа № 404/4101/19
Номер провадження 1-кс/404/2559/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , заявленого володільця ОСОБА_5 , представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0000050, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. З ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року, слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на тимчасово вилучене 12 червня 2019 року майно в кабінеті 78 по АДРЕСА_1 під час проведення обшуку.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що існує потреба у накладенні арешту на майно для збереження речових доказів, оскільки вилучені 12 червня 2019 року: грошові кошти, речі, майно і документи, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, здобуті внаслідок корупційних кримінально-карних дій та містять відомості, що можуть бути використані при доказуванні в суді. Слідчий з прокурором клопотання підтримали і просять задовольнити заявлені вимоги.

ОСОБА_5 разом з представником заявленого володільця майна - адвокатом ОСОБА_6 заперечили проти заявлених вимог через відсутність потреб та безпідставність застосування арешту на майно.

12.06.2019 року, в кабінеті 78 по АДРЕСА_1 при проведенні обшуку виявили та вилучили: грошові кошти, речі, майно і документи, перелік яких міститься в протоколі вказаної слідчої дії (а.к.25-27).

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду. (ч. 2 ст. 168 КПК України)

12.06.2019 року, провели обшук до отримання дозволу слідчого судді на його проведення.

13.06.2019 року, слідчим суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда постановлена ухвала про відмову в наданні дозволу на проведення обшуку та знищенню отриманої інформації в порядку ст. 255 цього Кодексу ( ч. 3 ст. 232 КПК України).

У Кримінальному процесуальному Кодексі України врегульовано питання знищення інформації отриманої внаслідок проведення обшуку без дозволу слідчого судді.

У Кримінальному процесуальному Кодексі України не врегульовано питання про вирішення долі тимчасово вилучених під час обшуку речових доказів у випадку, коли слідчий суддя відмовив надати дозвіл на вже проведений обшук.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України (засада змагальності) сторони вільні у поданні ними суду своїх доказів у доведені перед судом їх переконливості. За таких умов необхідно забезпечити рівні умови для реалізації в суді прав як сторони захисту, так і сторони обвинувачення. З цих міркувань подане клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав :

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий з прокурором дотримались вказаних вимог. Тимчасово вилучене майно, речі та грошові кошти слідчий оглянув, а постановою від 13.06.2019 року визнав їх речовим доказом (а.к.30-31).

При цьому слідчий надав достатньо відомостей зафіксованих у: протоколі огляду предметів, постанові про освідування особи, протоколі освідування особи, допиту свідків, огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів, на підставі яких можна стверджувати про обґрунтованість підозри вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. З ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. З ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з тих підстав, що воно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Майно, визнане речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи.

Держава гарантує право громадян на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в майнові права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Тимчасове обмеження конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна спів розмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Представники сторони обвинувачення довели, що тимчасово вилучене майно, речі, гроші під час проведеного обшуку від 12.06.2019 року можуть зберігати на собі мікроскопічні частини люмінофорів, що використовувались для документування отримання ймовірної неправомірної вигоди. За таких умов, слідчий обґрунтовано вважає про необхідність забезпечення проведення експертиз. Предметом спеціальних досліджень може стати все без виключення тимчасово вилучене майно. У протилежному випадку існує ризик втрати речових доказів, а відтак необхідно забезпечити у незмінному стані збереження речового доказу, та подальшого безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз, а також безпосереднього дослідження доказів у суді. З огляду на вказане, всі вилучені речі та документи є доказом. Передчасним буде повернення їх за належністю. З урахуванням викладеного і керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчужувати, розпоряджатись, користуватись: раніше ідентифікованими купюрами, на загальну суму 600 доларів США., в кількості 6 шт. номіналом по 100 доларів США.: АВ12696031І; НК00997721В; КВ86019772А; КВ78581702J; НВ93465650А; Fj36599920A; змив з лівої та правої руки ОСОБА_5 ; мобільним телефоном марки «Redmi»імеі1: НОМЕР_1 , та імеі2: НОМЕР_2 ; паспортом прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності торгівля продуктами харчування в межах АДРЕСА_2 ; паспортом прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності торгівля продуктами харчування в межах в межах Червоних ліній вул. Покровської с. Покровське Кропивницького району; паспортом прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності торгівля продуктами харчування в межах в межах Червоних ліній вул. Академічної с. Сазонівка Кропивницького району; кваліфікаційним сертифікатом АР №011987; пояснювальною запискою на 2 арк.; висновком щодо можливості розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності; проектним малюнком на 4 арк.; заявою від ОСОБА_8 ; запитом з резолюцією на 4 арк.; журналом реєстрації вхідних документів № 01-12; журналом реєстрації вхідних документів № 01-21; блокнотом темно-синього кольору; блокнотом з зображенням жінки; блокнотом з написом «Єлисаветград-Кіровоград, володільцем яких заявлена ОСОБА_5 .

Слідчому Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна. Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчений строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1