Справа № 635/5286/17
Провадження № 1-кп/635/224/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001257 від 16.06.2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
в провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і що їх запобігання не можуть забезпечити більш м?які запобіжні заходи ніж тримання під вартою. Прокурор стверджує, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність.
Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора.
Перевіривши матеріали справи судом встановлено наступне.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області. В подальшому ухваламми суду строк тримання пылд вартою продовжувався.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді від семи до п?ятнадцяти років позбавлення волі. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Тяжкість пред?явленого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину само по собі є значним чинником, що може спонукати обвинуваченого до втечі, а вчинення іншого кримінального правопорушення за таких обставин для обвинуваченого не буде мати ніяких перешкод.

Суд також враховує, що справа розглядається по суті, ризики не зменшилися, не закінчено провадження, підстав для зміну запобіжного заходу не встановлено.

Таким чином суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосуванні більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд задовольняє клопотання прокурора і продовжує обвинуваченому строк тримання під вартою на шістдесят днів.
Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 16 січня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3