№ 243/9194/19
Провадження № 1-кп/243/805/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0001299 від 26 червня 2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янськ Донецької області, українки, громадянки України, не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У Слов`янський міськрайонний суд Донецької області зі Слов`янської місцевої прокуратури надійшло клопотанням про звільнення ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, від кримінальної відповідності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у якому зазначено наступне.

14 травня 2012 року наказом Слов`янського міського центру зайнятості № НТ120514 ОСОБА_4 на підставі написаної нею власноруч заяви було надано статус безробітного з 14 травня 2012 року, та відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» й п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 613 від 15 червня 2015 року, було призначено допомогу по безробіттю у розмірі 70% середньої заробітної плати (доходу) з 14 травня 2012 року по 08 березня 2013 року. Наприкінці листопада 2012 року, більш точної дати та часу у ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, у ОСОБА_4 , яка на той час перебувала на обліку у Слов`янському міському центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю, виник злочинний корисливий мотив, спрямований на заволодіння державними коштами, а саме коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, при цьому офіційно перебуваючи на обліку як фізична особа - підприємець. 29 листопада 2012 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння державними коштами та коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, звернулась до Слов`янської державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області та оформила на себе підприємницьку діяльність. Того ж дня ОСОБА_4 , будучи обізнаною про необхідність повідомлення Слов`янському міському центру зайнятості, була взята на облік Слов`янською державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області як фізична особа підприємець, при цьому продовживши отримання одноразової грошової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, хоча законних підстав отримання такої допомоги на час взяття на облік вона не мала. 29 листопада 2012 року Наказом Слов`янського міського центру зайнятості № 121129 відповідно до п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, та у зв`язку з закінченням строку виплати відповідно до пп. 12 п. 1 ст. 31 закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ОСОБА_4 було знято з обліку та з 28 листопада 2012 року припинено виплату допомоги по безробіттю. За вказаний період, а саме з 28 листопада 2012 року до 07 лютого 2013 року, перебуваючи на обліку у Слов`янському міському центрі зайнятості на власний розрахунковий рахунок, відкритий у

банківській установі, ОСОБА_4 отримала: у період з 28 листопада 2012 року по 30 листопада 2012 року - 86 грн., з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 872 грн., з 01 січня 2013 року по 31 січня 2013 року - 872 грн., з 01 лютого 2013 року по 07 лютого 2013 року - 218 грн. а загалом грошові кошти на суму 2048 гривень.
Таким чином, у клопотанні про звільнення зазначено, що ОСОБА_4 , перебуваючи у період часу з 29 листопада 2012 року по 23 жовтня 2017 року на обліку у Слов`янській державній податковій інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Донецькій області як фізична особа - підприємець, не маючи законних підстав на отримання одноразової допомоги по безробіттю, діючи всупереч вимог чинного законодавства, з корисливим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, факт наявності статусу фізичної особи-підприємця від державних органів в особі Слов`янського міського центру зайнятості приховала, що дозволило їй безпідставно перераховувати на розрахунковий рахунок, відкритий на її ім`я у банківській установі, у період часу з 28 листопада 2012 року до 07 лютого 2013 року грошових коштів на загальну суму 2 048 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила державі матеріальну шкоду на вказану суму та вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання Слов`янської місцевої прокуратури про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, зазначивши на його обґрунтування, що з часу вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Підозрювана ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнала та просила суд задовольнити клопотання прокурора про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, та дослідивши матеріали, долучені до клопотання Слов`янської місцевої прокуратури про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, встановив наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 49 КК України строки.

Тобто вказана норма права безальтернативно визначає, що кінцевою датою, зі спливом якої особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності, є дата набрання саме вироком законної сили, а не будь-яким іншим судовим рішенням, зокрема ухвалою.

З пункту першого частини другої статті 284 КПК України слідує, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів ч.ч. 7, 8 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже системний аналіз вищенаведених норм права дає суду підстави для висновку, що з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, суд ухвалює саме вирок, а не постановляє ухвалу, а тому й звертатися до суду з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 49 КК України, прокурор має саме з обвинувальним актом, а не клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, з яким прокурор Слов`янської місцевої прокуратури в порушення вищенаведених вимог законодавства звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Крім того, аналіз статті 49 КК України дає суд підстави для висновку, що строк давності це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення особою злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, що вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Тобто першою необхідною умовою для застосування положень статті 49 КК України є вчинення особою злочину.

Так, у клопотанні Слов`янської місцевої прокуратури про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності зазначено, що вона підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У свою чергу, частина перша статті 190 КК України передбачає відповідальність за шахрайство, а саме заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Тобто об`єктивною стороною даного злочину є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, а суб`єктивною прямий умисел, корисливі мотив і мета.

Разом з тим, з вищенаведеного клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності не вбачається наявність у діях ОСОБА_4 навіть об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, адже, обставини, зазначені у цьому клопотанні, за яких ОСОБА_4 отримала одноразову допомогу по безробіттю для організації підприємницької діяльності, цілком відповідають вимогам ч. ч. 7, 11 ст. 22, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тобто не становлять складу будь-якого кримінального правопорушення. Натомість, прокурор, посилаючись у вказаному клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності на безпідставність отримання ОСОБА_4 відповідних грошових коштів, не вказує у чому саме виявляється ця безпідставність.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність такої обов`язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності як вчинення злочину, адже з викладених у клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності обставин не вбачається які саме діяння ОСОБА_4 становлять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого їй повідомлено про підозру.

Другою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, виходячи зі змісту ст. 49 КК України, є сплив з дня вчинення злочину до дня набрання вироком законної сили, передбачених законодавством про кримінальну відповідальність строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Отже задля звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, необхідне виключно благополучне закінчення строків давності з дня вчинення злочину і до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості. Благополучним визнається лише таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала такі дві умови: 1) не ухилилася від слідства або суду; 2) не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

В той же час, враховуючи, що у клопотанні про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності зазначено, що станом на час звернення Слов`янської місцевої прокуратури з цим клопотання до суду строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вже сплинули, та приймаючи до уваги, що прокурором не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні тривало понад встановлені законом України про кримінальну відповідальність строки притягнення особи до кримінальної відповідальності з об`єктивних причин, а ОСОБА_4 не ухилялася від слідства та не вчиняла нових злочинів середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин, суд приходить до висновку і про недоведеність в судовому засіданні й другої обов`язкової умови звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України сплив передбачених законодавством про кримінальну відповідальність строків давності за відсутності обставин, що порушують їх перебіг.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається лише судом, тобто наявність або відсутність підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 49 КК України встановлює виключно суд, а не прокурор, який, який звертається до суду з відповідним клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, та приймаючи до уваги, що прокурором в порушення приписів ч. 1 ст. 22 КПК України, не надано жодного підтвердження обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, необхідних для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку про те, що клопотання Слов`янської місцевої прокуратури про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання Слов`янської місцевої прокуратури про звільнення ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, від кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1