Справа № 509/5202/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року.Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , доньку ОСОБА_8 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: в 2016 році Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки - підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ст. 126-1, ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001558 від 23.09.2019 р., внесеному до ЄРДР за ст. 126-1, ч. 2 ст. 345 КК України, під час якого встановлено, що 22.09.2019 р. до Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області звернулась ОСОБА_9 з приводу системного домашнього насилля з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_10 , з яким вони мають двох малолітніх дітей, та не перебувають у шлюбі з 28.11.2016 року.

Так, 22.09.2019 р. о 23:00 год., ОСОБА_10 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_9 , в ході якої виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою, погрожуючи при цьому їй фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю колишньої дружини ОСОБА_9 , тим самим вчинив домашнє насильство.

Окрім цього, слідством встановлено, що в період перебування в шлюбі та після розлучення ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , остання неодноразово зверталась до органів Національної поліції України з заявами щодо домашнього насильства з боку ОСОБА_10 , тобто умисного вчинення насилля психологічного характеру з його боку, внаслідок чого їй була завдана шкода психічному здоров`ю, за, що відносно ОСОБА_10 неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, постановою Овідіопольского районного суду по справі № 509/1754/16-п від 19.03.2016 р. Кошель визнано винним, у скоєнні декількох фактів домашнього насилля, а саме 25.04.2016 р. Кошель перебуваючи за місцем спільного мешкання, на той час, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку по відношенню до дружини ОСОБА_9 в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю дружини, чим вчинив домашнє насильство.

01.05.2016 р. Кошель перебуваючи за місцем спільного мешкання, на той час, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку по відношенню до дружини ОСОБА_9 в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю дружини, чим вчинив домашнє насильство.

05.05.2016 р. Кошель перебуваючи за місцем спільного мешкання, на той час, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку по відношенню до дружини ОСОБА_9 в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю дружини, чим вчинив домашнє насильство.

За наслідками розгляду адміністративного протоколу від 16.03.2019 р. складеного за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2019 р., ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо колишньої дружини ОСОБА_9 , а саме 02.03.2019 р. о 21:00 год., ОСОБА_10 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив сварку по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_9 в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю колишньої дружини ОСОБА_9 , чим вчинив домашнє насильство.

Згідно адміністративного протоколу від 25.04.2019 р. за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області, 20.05.2019 р. Кошеля визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо колишньої дружини ОСОБА_9 , а саме 06.04.2019 р. о 19:00 год., ОСОБА_10 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_9 в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю колишньої дружини ОСОБА_9 , чим вчинив домашнє насильство.

Таким чином - 25.04.2016 р., 01.05.2016 р., 05.05.2016 р., 02.03.2019 р., 06.04.2019 р., ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно колишньої дружини ОСОБА_9 психологічне насильство у вигляді словесних образ і приниження гідності останньої, у зв`язку з чим, ОСОБА_10 , було неодноразово визнано судом винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП домашнього насильства відносно ОСОБА_9 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, має ознаки систематичного домашнього насилля психологічного характеру з боку ОСОБА_10 по відношенні колишньої дружини ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_10 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто у вчиненні умисного систематичного психологічного насильства щодо колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

22.09.2019 р. о 23:37 год., до чергової частини Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області, від оператора телефонної лінії «102», надійшло повідомлення, яке зареєстровано в журналі єдиного обліку Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області за № 16509, щодо звернення ОСОБА_9 про скоєння адміністративного правопорушення її колишнім чоловіком - Кошелем, яке полягало в тому, що по прибуттю ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння до місця мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , та вчиненні ним сварки, а також намаганні проникнути до будинку ОСОБА_9 . За вказаним повідомленням, черговим Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , на місце події спрямовано ГРПП у складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 та капрала поліції ОСОБА_13 .

По прибуттю на місце події, 23.09.2019 р. о 00:00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виявлено ОСОБА_10 , який перебував на території вищевказаного домоволодіння без дозволу ОСОБА_9 .

Побачивши поліцейських, ОСОБА_10 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, почав здійснювати провокаційні та агресивні дії, виражатись нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою по відношенню до поліцейських ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на зауваження останніх не реагував, а навпаки продовжив протиправні дії, а саме 23.09.2019 р. 00:25 год., ОСОБА_10 діючи умисно, маючи намір, спрямований на спричинення поліцейському - старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 , тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків, підійшовши впритул до ОСОБА_12 штовхнув останнього, та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої сторони щелепи, після чого, Кошель схопив ОСОБА_12 за шию лівою рукою і повалив поліцейського на землю, в результаті падіння, ОСОБА_12 отримав ушкодження третього пальця лівої кісті руки, у зв`язку із падінням ОСОБА_10 на ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_10 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_10 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 2 ст. 345 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними (на даний час) доказами, в кримінальному провадженні, а саме докази ст. 126-1 КК України:

1) Заява ОСОБА_9 від 22.09.2019 про домашнє насилля з боку колишнього чоловіка ОСОБА_6 , яке останній вчинював 22.09.2019 р. близько 23:00 год. за місцем мешкання заявниці.

2) Постанова Овідіопольского районного суду по справі №509/1754/16-п від 19.03.2016 р., згідно якої ОСОБА_6 визнано винним, у скоєнні декількох фактів домашнього насилля, а саме 25.04.2016 р., 01.05.2016 р., 05.05.2016 р., за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

3) Адміністративний протокол від 16.03.2019 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області, 18.03.2019 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо колишньої дружини ОСОБА_9 від 02.03.2019 р.

4) Адміністративний протокол від 25.04.2019 р. за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області, 20.05.2019 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо колишньої дружини ОСОБА_9 від 06.04.2019 р.

Доказами ч. 2 ст. 345 КК України:

1) Заява рапорт від 23.09.2019 р., старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, під час несення служби останнім.

2) Довідка №303 від 23.09.2019 р., КУ «Овідіопольска ЦРЛ», про наявність у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.

3) Протокол огляду місця події від 23.09.2019 р., за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано місце нападу. Нічого не вилучено.

4) Протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 23.09.2019 р., який пояснив механізм отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_9 .

5) Протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.09.2019 р., яка підтвердила факт спричинення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 .

6) Протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 23.09.2019 р. - поліцейський Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капрал поліції, який підтвердив факт спричинення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 .

7) Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 23.09.2019 р., який визнав провину та підтвердив факт спричинення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.

23.09.2019 р. о 08:30 год., ОСОБА_10 затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, у зв`язку з тим, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, вказали на те, що саме ОСОБА_10 щойно вчинив злочин, та 23.09.2019 р. Кошеля повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 126-1 та ч. 2 ст. 345 КК України.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити у його задоволенні та обрати у відношенні підозрюваного міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Кошель підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості за ст. 126-1 КК України, за якій законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, та у вчиненні злочину середньої тяжкості за ч. 2 ст. 345 КК України, за якій законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме:
- може переховуватись від органів досудового розслідування, так як ОСОБА_10 не має постійного місця роботи та засобів існування, власного житла, зловживає алкогольними напоями, окрім цього був затриманий на місці скоєння злочину за нанесення побоїв поліцейському, який виконував свої обов`язки, що може вказувати на спробу ОСОБА_10 уникнути розгляду питання та можливого покарання, що може розглядатись як спроба ОСОБА_10 переховуватись від правоохоронних органів;

- може незаконно, з метою зміни показань, впливати на свідків та потерпілого, зокрема на свою колишню дружину ОСОБА_9 , так як підозрюваний ОСОБА_10 є місцевим мешканцем, якими є також свідки та потерпіла ОСОБА_9 по відношенні якої останній неодноразово вчинював домашнє насилля, знає її місце працевлаштування ;
- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перебуваючи на волі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, веде аморальний спосіб життя, раніше судимий за умисний корисний злочин із застосуванням насильства, а тому може і в подальшому продовжити вчинення інших злочинів, в тому числі із застосуванням насильства ;

- може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_10 був раніше судимим, на шлях виправлення не став, періодично вчинював домашнє насилля, окрім цього може вчинити злочини які будуть направлені на приховування вже вчинених злочинів, про що свідчить спроба спричинення працівнику поліції побоїв.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 є цілком обґрунтованими, що є запорукою безпеки життя та здоров`я його колишньої дружини ОСОБА_9 , яка постійно потерпає від насильства з боку ОСОБА_10 .
При цьому, з урахуванням особи підозрюваного і його матеріального стану, відсутності матеріальної шкоди з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього - суд вважає необхідним зменшити розмір застави вказаний слідчим у клопотанні, передбачений п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України до 10-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 20070 грн., роз`яснивши підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним в разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки та роз`яснити наслідки їх порушення.

Те, що підозрюваний ОСОБА_10 визнає свою вину у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 345 КК України, про що заявила його захисник як на одну з підстав можливості обрання відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту - не може бути взяти судом до уваги, як поважна обставина, завдяки якій можливо обрати у відношенні підозрюваного міру запобіжного заходу не пов`язаної з триманням під вартою в силу ч. 5 ст. 193 КПК України, згідно з якою - будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 є цілком обґрунтованими на відміну від позиції захисника підозрюваного щодо її тверджень з приводу знаходження на утриманні ОСОБА_10 двох малолітніх дітей та постійного місця проживання ОСОБА_14 , що на її думку є також, підставами для обрання відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, так як на думку суду тяжкість злочину із застосуванням насильства, в якому підозрюється ОСОБА_10 та з огляду на його особу, вказані обставини превалюють над вищевказаними даними щодо особи підозрюваного, беручи до уваги, що діти проживають разом із своїми дідусем та бабусею в їхньому приватному будинку, діти мають матір ОСОБА_9 , не позбавлену батьківських прав, а твердження захисника про працевлаштування ОСОБА_10 не підтверджено суду документально.

Керуючись ст.ст. 182,183,193,194,197 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 08:30 год. 21.11.2019 року.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з моменту затримання з 08:30 год. 23.09.2019 року до 08:30 год. 21.11.2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 21.11.2019 року о 08:30 год.

Встановити підозрюваному ОСОБА_10 заставу в розмірі 10-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 20070 грн., яку внести у вигляді коштів у грошовій одиниці України на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 кожний четвер о 10:00 год. у період часу з внесення застави до закінчення досудового розслідування;

- не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, відомості про яких наведені у додатках до клопотання.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1