Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/213/19
Провадження № 1-кп/553/125/2019
У Х В А Л А
Іменем України

09.10.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001446 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.08.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано те, що ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаний про судовий розгляд справи, незважаючи на власноруч отримані судові повістки, неодноразово не з`являвся в судові засідання по даній справі, ухвали суду про примусовий привід обвинуваченого виконати не виявилось можливим через невстановлення місця його перебування. Також, враховано, що ОСОБА_5 не працює та не має стабільного джерела доходу, тоді як інкриміноване кримінальне правопорушення спрямоване на отримання прибутку, не має сім`ї та постійного місця проживання в м. Полтаві, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, інкриміноване у даному провадженні кримінальне правопорушення вчинив в період звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2018 року, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зникли, а застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу нездатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, захисник вказував, що підстав для продовження строку запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено існування обставин, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким неможливе за умови застосування іншого запобіжного заходу, просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 в їх сукупності, а також ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , не зникли, а застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини, на переконання суду, не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, та оскільки судовий розгляд справи не закінчений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 11 год. 50 хв. 09 жовтня 2019 року по 11 год. 50 хв. 07 грудня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1