Справа №577/3892/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/889/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/3892/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2019 щодо звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки ОСОБА_9 станом на час постановлення ухвали судом першої інстанції не відбув 2/3 покарання у виді обмеження волі, заміненого з позбавлення волі в порядку ст. 82 КК. При цьому з часу ухвалення рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не минув 1 рік, а тому відповідно ч. 8 ст. 154 КВК засуджений не міг бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

19.08.2019 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшло спільне подання начальника ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» та голови спостережної комісії Конотопського міськвиконкому на умовно-дострокове звільнення обгрунтоване тим, що ОСОБА_9 засуджений вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 05.04.2016 до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.02.2019 невідбуту частину покарання замінено на 2 роки 3 місяці 1 день обмеження волі. Станом на 07.08.2019 засуджений відбув 2/3 строку покарання, характеризується позитивно, приймає активну участь у суспільному житті відділення, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2019 ОСОБА_9 звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 05.04.2016 на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 29 днів. Своє рішення суд першої інстанції вмотивував тим, що засуджений ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду і постанови нову ухвалу, відмовивши у задоволенні подання, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглядаючи спільне подання начальника ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» і голови спостережної комісії Конотопського міськвиконкому та ухвалюючи рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що цей засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, на підставі ч. 1 ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а згідно вимог ч. 2 цієї норми закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей кримінального покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Необхідно зазначити, що сумлінна поведінка включає в себе не тільки пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильному додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки тощо, а й активну форму його поведінки (активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо).

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну свідому участь засудженого у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 засуджений вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 05.04.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 і ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.02.2019 невідбуту частину покарання ОСОБА_9 замінено на 2 роки 3 місяці 1 день обмеження волі і станом на 07.08.2019 останній відбув 2/3 строку покарання.

Згідно характеристики від 07.08.2019 ОСОБА_9 у місцях позбавлення волі знаходиться з 16.03.2016. З 28.06.2016 перебував у виправній колонії в м. Шостка, де характеризувався позитивно, стягнень не мав, заохочувався 4 рази. З 08.12.2017 відбував покарання в ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)», де також характеризувався позитивно, стягнень не мав, заохочувався 1 раз. З 06.03.2019 відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)», характеризувався позитивно, стягнень не має, має 1 заохочення, приймає активну участь у суспільному житті відділення та установи, залучений до робіт з благоустрою і прилеглих території, а також до програми диференційованого виховного впливу, до праці ставиться сумлінно, дотримується правил з охорони праці, техніки безпеки, пожежної безпеки, достроково погасив частину боргу по виконавчому листу,

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, дають підстави вважати, що поведінка ОСОБА_9 протягом всього періоду відбування покарання та його ставлення до праці були достатньо сумлінними як того і вимагає кримінальний закон для того, щоб він міг бути умовно-достроково звільненим від відбування призначеного йому покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_9 станом на час постановлення ухвали судом першої інстанції не відбув 2/3 покарання у виді обмеження волі, після застосування до нього ст. 82 КК, то вони є необгрунтованими та не заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 1 ст. 82 КК, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком, а згідно ч. 5 цієї норми закону, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 цього Кодексу. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (п. 2 ч. 3 ст. 81 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права (п. 1) та законність (п. 2). Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 1 і ч. 2 ст. 8 КПК).

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог КУ, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК. У разі якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана ВРУ, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1, ч. 3-6 ст. 9 КПК).

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Аналогічним рішенням від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), ЄСПЛ визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб «він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід», тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, у даному конкретному випадку на користь засудженого ОСОБА_9

«Якість закону» є автономним поняттям, створеним ЄСПЛ у процесі тлумачення положень Конвенції, вимоги до якого добре проілюстровані також і у справі «Корецький та інші проти України» (Koretskyy and Оthers v. Ukraine), 03.04.2008, п. 47-47, заява № 40269/02), де Суд дійшов такого висновку: «навіть припускаючи, що положення закону було правильно розтлумачене судами та втручання базувалося на формальній підставі, закріпленій у національному законодавстві», та черговий раз нагадав, що «вислів «передбачений законом» у п. 2 ст. 11 Конвенції не тільки вимагає, аби дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, а й також містить вимогу щодо якості закону».

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права». При цьому ЄСПЛ неодноразово зверталась увага на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу «правової визначеності» (п. 31 рішення у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п. 109 рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); п. 53 рішення у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine); п. 19 рішення у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Виходячи із системного аналізу вказаного вище кримінального законодавства України, судової практики КСУ та рішень ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що у випадку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, строк, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 81 КК, повинен рахуватися саме з моменту початку строку відбування покарання, призначеного вироком суду, а не після заміни покарання в порядку виконання вироку, оскільки іншого порядку обрахунку строку, після відбуття якого можуть бути застосовані положення ч. 1 ст. 81 КК законодавцем не передбачено, і така позиція не суперечить принципу правової визначеності, який є невід`ємною та органічною складовою принципу верховенства права.

ОСОБА_9 , будучи засудженим за вчинення умисних тяжких злочинів, починаючи з 05.03.2016 відбув дві третини призначеного вироком суду покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, частково відбуваючи покарання у виправних колоніях (позбавлення волі) та частково у виправному центрі (обмеження волі), а тому він підпадає під дію положень ст. 81 КК.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що з часу ухвалення рішення про заміну ОСОБА_9 невідбутої частини покарання більш м`яким не минув 1 рік, внаслідок чого засуджений не міг бути представлений до умовно-дострокового звільнення, оскільки законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка була звільнена від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом (ч. 8 ст. 154 КВК).

ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не звільнявся, рішення суду про застосування до нього ст. 82 КК саме у такому виді матеріали кримінального провадження не містять, як відсутні і відомості про наявність рішення суду щодо його направлення в місця обмеження волі. При цьому ухвала суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є тотожною судовому рішенню про направлення у місця обмеження волі, а тому сам по собі факт заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не спричиняє настання правових наслідків, за яких застосування до особи умовно-достроково звільнення раніше строку, визначеного ч. 8 ст. 154 КВК, стає неможливим.

На підставі викладеного, судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2019 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4