Справа №186/16/18
Провадження №1-кп/0186/7/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000514 від 25 липня 2017 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Першотравенську, Дніпропетровської області, освіта середня, неодруженого, працюючого менеджером ТОВ «Адер», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога неперебуваючого, несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
22 липня 2017 року, приблизно о 02.50 годині, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 проходили біля буд №55-Б по вул.Молодіжна у м.Першотравенську, Дніпропетровської області. За ними позаду йшли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 .

В цей час ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 та в них виникла сварка, у ході якої ОСОБА_7 на грунті виникших неприязних відносин, реалізуючи раптово виникший умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар в область носа ОСОБА_5 , від якого останній упав на землю, після чого, ОСОБА_7 наніс ще, приблизно п`ять ударів, в область носа ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку 2-го ступеню, перелому основи черепу, пневмоцефалії, перелому кісток лицьового черепу (носових кісток, гайморової пазухи), які, відповідно до висновку судово-медичного експерта №188 від 17 серпня 2017 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які на момент заподіяння були небезпечними для життя ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні признав повністю, цивільний позов відшкодував, від дачі показань відмовився, просить не досліджувати докази по справі, які ним не оспорюються, у вчиненому розкаюється, просить суд його суворо не наказувати.

Вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_7 , крім його повного визнання вини, підтверджується наступними доказами, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме:

Свідок ОСОБА_9 підтвердив суду, що влітку 2017 року о 19.00-19.30 годині він з ОСОБА_10 приходили додому до ОСОБА_11 , так як хотіли її побачити, вони з нею спілкувалися, так як разом працювали, він знав її адресу. Двері в квартирі відчинив ОСОБА_12 , вони запитали, чи ОСОБА_13 тут живе, він відповів, що так, вони розвернулися та пішли. ОСОБА_12 запитував, хто вони, але вони відповіли, що хтось їх попросив із друзів, це так вони зробили умисно, щоб уникнути конфлікту. Пішли на автобус, роз`їхалися по домах: він в с.Миколаївку, ОСОБА_10 в с.Дмитрівку. ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 працювали на одній дільниці шахти, де він і зараз працює, а вона ні.

Через деякий час, приблизно місяць, два, вони з ОСОБА_10 вирішили зустрітися, відсвяткувати дружбу. Зустрілися ввечері, приблизно о 16.00 годині, цього ж дня, коли відбулася бійка, в бар, що в парку пішли, приблизно о 21.00-21.30 годині. Там було багато людей, він бачив ОСОБА_12 , з ним була ОСОБА_15 , ні він, ні ОСОБА_10 в барі до них не підходили, знаходилися від них на відстані, приблизно п`яти метрів. Посиділи, відпочили, вживали спиртне горілку, приблизно по 200 г кожний, час пролетів, було вже, приблизно 23.30 годин, коли вони вирішили йти на автобусну зупинку, щоб шахтним автобусом поїхати додому.
Він і ОСОБА_10 йшли з бару на шахтну автобусну зупинку, попереду йшла компанія: ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ще одна дівчина і хлопець. Взагалі в той вечір повинен був отримати він ОСОБА_14 , але отримав ОСОБА_10 . Останній та він почали спілкуватися з компанією, яка йшла попереду, слово за слово, в бесіді сталися розбіжності, зчепилися, ОСОБА_10 бився з ОСОБА_12 .
Вони йшли за компанією, останні зрозуміли, що вони не просто так ішли за ними, але вони йшли на зупинку.

ОСОБА_12 запитав, чому вони йдуть за ними, вони відповіли, що йдуть не за ними.

ОСОБА_12 та ОСОБА_14 згадали ситуацію, коли він з ОСОБА_10 заходили в гості до ОСОБА_15 , а двері відкрив ОСОБА_12 . Йому здається, що ОСОБА_12 було обідно, неприємно, що до нього додому прийшли та питають за ОСОБА_15 .

На цій підставі все й трапилося. ОСОБА_12 почав перший бити ОСОБА_10 , ударив декілька разів в обличчя кулаком, в ніс, можливо два, він не рахував, після першого удару ОСОБА_10 упав. ОСОБА_14 не втручався, так як подумав, що буде гірше, бо вони були п`яні та наслідки були б зовсім інші, ОСОБА_10 не встиг ударити ОСОБА_12 , не чинив абсолютно ніякого опору. ОСОБА_14 , дівчата та хлопець, що був з ними, в бійку не втручалися. ОСОБА_10 впав, ОСОБА_12 ще раз ударив, можливо, в польоті, можливо, коли той уже лежав, він не придивлявся.

ОСОБА_12 спустив пар, всі розійшлися. Він та ОСОБА_10 пішли на автостанцію, а вони вчотирьох, мабуть, додому. Повинен був отримати він, бо йому подобалася ОСОБА_13 , а ОСОБА_10 отримав випадково. У останнього з носа йшла кров, вони зайшли в магазин, що біля автостанції, купили серветки, витиралися, пили каву, ОСОБА_10 більше ніде не падав, потім, приблизно о 02.30-03.30 годині, пішли на приймальне відділення Першотравенської ЦМЛ, де ОСОБА_10 надали медичну допомогу неповну, на яку вони розраховували, лікар сказала, що потрібно їхати в лікарню м.Дніпра, вона бачила, що ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння. Вони вдвох поїхали автобусом додому до ОСОБА_14 в с.Миколаївку, Петропавлівського району, поспали, а після 11.00 години ОСОБА_10 поїхав від нього.

Приблизно через тиждень, можливо, вісім-дев`ять днів, після цього, вони з ОСОБА_10 зустрілися. ОСОБА_9 приїхав до нього в лікарню №4 м.Павлограда, що знаходиться біля супермаркету «АТБ», ОСОБА_10 повідомив, що звернувся в поліцію, він працював на шахті «Ювілейна».

Свідок ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні, що влітку 2017 року вона разом з ОСОБА_12 була на дискотеці в барі «Любава» з 23.00 чи з 24.00 до 03.00 години. Конфліктів не було, але ОСОБА_10 та ОСОБА_14 були весь час біля них: сиділи, приблизно в десяти метрах від них, танцювали та ходили поруч. Першого вона не знала, другого знає. Вони були в нетверезому стані, вона бачила, що вони пили пиво та горілку. Пеньков дивився на неї. Їхня компанія спирних напоїв не вживала. Після дискотеки вона з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з якою вона не дуже знайома, просто жили в одному будинку, в різних під`їздах, разом вийшли з дискотеки, з бару додому. З парку виходили по вулиці, де знаходиться мерія, міський відділ освіти, повернули праворуч, пішли в бік поліції, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ішли весь час за ними, вони були п`яні. ОСОБА_12 вирішив запитати, чому вони весь час ідуть за ними, зупинився, запитав, ті відповіли, що це не його справа. Відстань між ними та ОСОБА_10 з ОСОБА_14 була, приблизно два метри. Пішли далі, вони не відставали, щось кричали, були п`яні, це все було негарно, ОСОБА_12 вирішив ще раз у них запитати, що, все таки, вони від них хочуть. Вони зупинилися біля спортивного комплексу, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 підійшли до них, ОСОБА_10 почав розмовляти з ОСОБА_12 , просив відійти та поговорити по -чоловічому, про що, вона не знає. ОСОБА_12 спочатку відмовився відходити, потім відійшли від них, приблизно на півметра, ОСОБА_14 стояв від них за два метри, а від ОСОБА_10 з ОСОБА_12 за три посеред дороги. ОСОБА_10 почав розмахувати руками першим і вдарив ОСОБА_12 один раз, куди, вона сказати не може, так як не пам`ятає. Вони почали штовхатися, розійшлися, ОСОБА_19 не бив. Він останнього відштовхнув обома руками в плечі, ніхто не падав, сказали один одному «хороші слова» та й розійшлися. Ніяких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 та у ОСОБА_12 не було, вона не бачила. Після цього, через два-три дні, до неї додому прийшов ОСОБА_14 , вони зустрілися в під`їзді, він спочатку сказав, що не до неї прийшов, а потім, що до неї, але вона йому відповіла, що не хоче його бачити та спілкуватися з ним, вийшла з будинку, а він залишився стояти в під`їзді.

До цього випадку, приблизно місяць, півмісяця тому, він приходив до неї, до квартири АДРЕСА_2 , стукав у двері, ОСОБА_12 був у неї, відчинив двері, там стояв ОСОБА_10 сам, вона його взагалі не знає, запитав, чи ОСОБА_13 тут проживає, ОСОБА_12 відповів, що навіщо тобі ця інформація, ОСОБА_10 повідомив, що внизу на неї хтось чекає, ОСОБА_12 пішов з 4 поверху вниз подивитися, хто на неї чекає, коли вийшов, то внизу нікого не було та й ОСОБА_10 побіг, доки ОСОБА_12 спускався.

Свідок ОСОБА_20 підтвердив суду, що він, ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та ОСОБА_15 відпочивали в парку на дискотеці, в барі «Україна», на літній площадці, спиртні напої вони не вживали. В барі був ОСОБА_10 зі своїм другом, які вживали спиртні напої. При конфлікті ОСОБА_10 з ОСОБА_12 , він бачив по вигляду, що перший був випивши, чув по розмові.

23 липня 2017 року, приблизно о 03.00 годині, він, ОСОБА_12 , з яким у нього дружні відносини, ОСОБА_15 та ОСОБА_21 йшли з міського парку, де проводять дискотеку, біля пожежної частини, по вул.Молодіжна, до Спорткомплексу. Матірко зі своїм другом ішли паралельно з ними через дорогу по другій стороні вулиці. Було помітно, коли вони зупинялися, то й ті зупинялися, так було пару разів. Біля поліції, збоку, де спортивний клуб «Тайсон» ОСОБА_12 підійшов до них поговорити, що трапилося. Він пішов далі з дівчатами, чув, що назріває словесний конфлікт, підвищувалися тони один на одного: ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та його друг, але про що, він не чув, лише чув, що ОСОБА_12 у них запитав, чому вони за ними йдуть, вони сказали, що ідуть у своїх справах, просто гуляють, ідуть на автобусну зупинку. Він з дівчатами йшов, не зупиняючись, коли ті голосно розмовляли, відстань між ними була, приблизно 15 метрів, було темно, не видно, що там відбувається, просто видно людей, він розвернувся та почав підходити до хлопців, дівчата залишилися стояти, коли ближче підійшов, приблизно на відстань один метр, побачив, що ОСОБА_10 наніс ОСОБА_12 удар рукою в область щоки, останній якось пом`якшив удар і зараз же обома руками штовхнув ОСОБА_10 , останній присів, не впав, це було при ньому, він на той момент не зрозумів, чому був конфлікт. Особисто ніяких дій не вчиняв ні він, ні товариш ОСОБА_10 . Всі розійшлися в різні сторони: він, ОСОБА_12 та дівчата до будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_10 з другом в іншу сторону пішли, куди, не знає, більше їх не бачили. З дівчатами цю подію не обговорювали, у нього вона ніякого резонансу не викликала. ОСОБА_12 потім йому розповів, чому був конфлікт.

Слідчому, коли той його допитував, він говорив, що нічого не бачив тому, що не думав, що все так буде, не хотів, щоб його з навчання викликали.

Свідок ОСОБА_22 підтвердила в судовому засіданні, що в кінці липня 2017 року, приблизно о 03.00 годині, в суботу, чи в п`ятницю, вона бачила ситуацію, коли вона, ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 поверталися з бару, що в парку, йшли по проїжджій частині дороги до її дому. Біля литовського будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_12 зупинився та пішов назад, підійшов до двох хлопців, вона їх не знає, подумала, що, можливо, то його друзі, які йшли позаду, було темно. ОСОБА_12 до них підійшов, вони далі пішли втрьох, відійшли вже далеченько від тих хлопців, потім ОСОБА_23 також розвернувся та пішов до них. Побачила, що вони розмовляють, вона з ОСОБА_15 стояли, вирішили підійти. ОСОБА_21 підійшла до ОСОБА_23 , стояла за ним. Побачила, що молодий хлопець замахнувся на ОСОБА_12 , начебто, вдарити. Вона зрозуміла, що хлопці випивши, бо хиталися, коли йшли за ними. Хлопець рукою вдарив ОСОБА_12 , останній його відштовхнув від себе, той хлопець відхитнувся і трішки присів, вони розвернулись і пішли. Другий хлопець нічого не робив, просто стояв. Вони пішли у двір будинку АДРЕСА_3 , більше цих хлопців не бачили. ОСОБА_12 з ОСОБА_15 пішли, а вона з ОСОБА_23 залишилися сидіти в дворі, нічого не обговорювали. На слідуючий день, чи через день вона поїхала, нікого не бачила, не з`ясовувала, що трапилося. До неї ті хлопці не чіплялися.

В барі вони спиртних напоїв не вживали, тих хлопців там вона не бачила.
Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду, що 22 чи 23 липня 2017 року він був дома, зателефонував ОСОБА_14 , чи той йому, вже точно не пам`ятає, вирішили погуляти в м.Першотравенську. Зустрілися о 20.00 годині на автостанції, пішли в «АТБ», купили пива, приблизно по 1 л на кожного, випили, гуляли по місту, ходили вуличками, розмовляли, потім, приблизно о 22.00 годині, пішли в бар «Любава», що в парку, там купили по 200 г коньяку на кожного, випили, сиділи відпочивали, танцювали. Приблизно о 03.00 годині, бар закрився, вони вирішили піти на зупинку, що біля поліції, де зупиняється автобус шахти «Ювілейна», думали через шахту додому поїхати, там, приблизно в цей час, другий автобус людей відвозить після зміни в с.Дмитрівку, Петропавлівського району. Йшли по вулиці від бару до поліції, розмовляли, на відстані 5 метрів ішли позаду ОСОБА_12 та його компанії з трьох чоловік, всього їх було четверо. ОСОБА_12 підійшов, запитав, чому ми за ними йдемо. ОСОБА_14 відповів, що ми йдемо в своїх справах на автобус. ОСОБА_12 розвернувся та пішов далі до своєї компанії, вони з ОСОБА_14 постояли хвилину, поки ті пройдуть далі, щоб не говорили, що вони за ними йдуть і пішли за ними в ту сторону. ОСОБА_12 ще раз підійшов, згадали ситуацію, як заходили до ОСОБА_11 він та ОСОБА_14 . Матірко згадав, сказав, що він його ОСОБА_12 , пам`ятає, як вони, приблизно місяць тому, приходили. ОСОБА_12 запитав ОСОБА_10 , чому останній приходив, той відповів, що його друг попросив прийти до ОСОБА_13 дізнатися, чи вона тут проживає. ОСОБА_14 був з ним тоді та зараз. ОСОБА_12 запитав, який друг, він подивився на ОСОБА_12 та на ОСОБА_14 , зрозумів, що, якщо скаже, що ОСОБА_14 , то конфлікту не уникнути, ОСОБА_14 отримав би. Він відповів, що єсть там один. Після цього ОСОБА_12 вдарив його кулаком в обличчя один раз, ОСОБА_10 впав на бік, чи на спину, точно не пам`ятає, коли лежав, ОСОБА_12 наніс ще декілька ударів, більше трьох, кулаком в ніс, чув лише удари, в якому положенні знаходився ОСОБА_12 , не бачив. Потім пішов зі своєю компанією, а ОСОБА_14 допоміг ОСОБА_10 піднятися. ОСОБА_14 поруч стояв, дивився, як його бив ОСОБА_12 , не розбороняв, нічого не говорив. Коли ОСОБА_10 його запитав, що у нього з носом, ОСОБА_14 сказав, що ніс сплюснутий. В тому місці, де це трапилося, освітлення було поганеньким, на відстані 1,5 м було видно, якщо 3-5 метрів нічого не видно, лише силуети. ОСОБА_14 в момент конфлікту знаходився поруч 1,5-2 метри від нього, ОСОБА_12 1 метр, ОСОБА_23 за ОСОБА_12 1,5 2 метри, ОСОБА_15 та ОСОБА_21 за ОСОБА_23 0,5 метра. Він ОСОБА_12 ніяких ударів не наносив, спроб не було. ОСОБА_14 також не наносив. Всі, хто стояв, їм було видно. Процес нанесення ОСОБА_12 йому ударів бачили всі: ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 . Йому ОСОБА_12 наніс всі удари в область носа. Їх показання не відповідають дійсності, що він наніс ОСОБА_12 удар, ОСОБА_10 впав, а не присідав, ОСОБА_12 ще наносив удари.

Неприязних відносин з останнім у нього не було. Він його взагалі не знав, бачив всього три рази: перший, коли приходили з ОСОБА_14 до ОСОБА_13 додому; другий через три тижні в місті Першотравенську ОСОБА_12 підійшов, запитав, чому приходили, хто питав, ОСОБА_10 сказав, що просто молодий чоловік, спокійно поговорили; третій в момент конфлікту, він його вгадав, коли той до них підійшов, це був саме він.

Конфлікт відбувався, приблизно з 03.00 години, потім вони йшли в лікарню, ОСОБА_14 заходив по серветки в магазин. Приблизно о 04.00 годині прийшли в лікарню на приймальне відділення, там він повідомив, що його побили, коли приїхала поліція, сказав, що писати заяву не буде, думав, що все не серйозно, чи писав заяву, що не буде пред`являти ні до кого претензій, не пам`ятає. Лікаря того, що потрібно, не було. Лікар була жінка, зробили рентген, направлення дала в Петропавлівську ЦРЛ, щоб там, можливо, носа вправили. Діагноз у нього перелом носа, перелом основи черепа. Вони маршруткою з автостанції поїхали до ОСОБА_14 додому в с.Миколаївку, там поспали до 09.00 години, він потім поїхав в Петропавлівську лікарню, а ОСОБА_14 залишився дома. З ОСОБА_25 поїхав в м.Павлоград, не пам`ятає, чи направили, чи сам поїхав. Його на 3 чи 4 дні поклали в травматичне відділення, обстежили, зробили томографію, лежав під крапельницею ці дні, потім відвезли на автомобілі швидкої допомоги в нейрохірургічне відділення лікарні ім.Мечникова, там продовжили лікування на 7-10 днів.

Від заявленого цивільного позову в кримінальному провадженні про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовився та просить закрити провадження в справі в частині пред`явленого цивільного позову, в зв`язку з повним відшкодуванням йому матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_7 .

Покарання просить призначити не суворе, з іспитовим строком один рік.

Судово-медичний експерт ОСОБА_26 підтвердив суду, що у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.2. та п.2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791.

В судовому засіданні були досліджені письмові докази, які підтверджують факт вчинення обвинуваченим злочину, а саме: витяги з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000514 від 25 липня 2017 року, згідно яких 25 липня 2017 року зі служби «102» надійшло повідомлення до чергової частини Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що 22 липня 2017 року о 21 годині 53 хвилини в лікарню ім.Мечникова госпіталізований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_5 , з тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої, проникаючої ЧМТ, які останній отримав внаслідок побиття невідомими особами 22 липня 2017 року о 03 годині 30 хвилин в м.Першотравенську, Дніпропетровської області (а.с.1, 28); рапорт начальника СРПП №3 Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області начальнику Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким підтверджується, що 22 липня 2017 року до чергової частини ВП від чергового лікаря Петропавлівської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що на приймальне відділення звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_5 , з тілесними ушкодженнями, які останній отримав внаслідок побиття, виїздом на місце події встановлено, що ОСОБА_5 від написання заяви по вказаному факту відмовився, пояснивши, що претензій ні до кого не має (а.с.8); заява ОСОБА_5 начальнику Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якої перший просить припинити будь-який розгляд його повідомлення по факту отримання тілесних ушкоджень, що мали місце 22 липня 2017 року, в зв`язку з тим, що претензій ні до кого не має, судитися не бажає (а.с.9); довідка з приймального відділення Петропавлівської ЦРЛ, якою підтверджується, що ОСОБА_27 22 липня 2017 року звернувся до лікарні, діагноз закрита ЧМТ, перелом спинки носа, рекомендовано направлення в Павлоградську МЛ №4 для консультації лікаря (а.с.10); довідка з Першотравенської ЦМЛ від 22 липня 2017 року, згідно якої ОСОБА_5 22 липня 2017 року о 04 годині 20 хвилин самостійно звернувся в лікарню зі скаргами на біль в області носа, носова кровотеча, травма побутова, 22 липня 2017 року, приблизно годину тому, впав, спіткнувшись об бордюр в районі спорткомплексу, діагноз закритий перелом кісток носа, носова кровотеча, забій повік, травма побутова, стан алкогольного сп`яніння, пов`язаний з вживанням алкоголю, взято кров на алкоголь, «RO» графія черепа в 2 проекціях (а.с.16-17); довідка №1327 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І.Мечнікова», якою підтверджується, що ОСОБА_5 в приймально-діагностичному відділенні надана медична допомога з приводу відкритої, проникаючої ЧМТ, перелому кісток носа лицьового черепу та основи черепа, забої голови (а.с.18); рапорт помічника чергового Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області начальнику Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 липня 2017 року про повідомлення від чергового лікаря приймального відділення Павлоградської МЛ №4, що до приймального відділення звернувся ОСОБА_5 , 1995 року народження, мешканець АДРЕСА_5 , з діагнозом ЗЧМТ, алкогольне сп`яніння під питанням, обставини отримання тілесних ушкоджень встановлюються, проводиться перевірка (а.с.23); заява ОСОБА_5 начальнику Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 липня 2017 року, якою він просить прийняти заходи профілактичного характеру до Даніла з м.Першотравенська, який 22 липня 2017 року, приблизно о 03 годині 20 хвилин, спричинив йому тілесні ушкодження, від порушення кримінального провадження відмовляється (а.с.24); рапорт слідчого СВ Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області начальнику Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким підтверджується, що 02 серпня 2017 року до Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області поштою з Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло кримінальне провадження №0000514 по ч.1 ст.121 КК України про те, що 25 липня 2017 року о 21 годині 53 хвилини в лікарню ім.Мечникова госпіталізований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_5 , з тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої проникаючої ЧМТ, як пояснив ОСОБА_5 , дані тілесні ушкодження йому наніс 22 липня 2017 року о 03 годині 30 хвилин біля будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_7 (а.с.29); протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02 серпня 2017 року, яким від ОСОБА_5 слідчим Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області прийнято заяву про те, що 22 липня 2017 року о 03.00 годині, знаходячись біля будинку №55-Б по вул.Молодіжна, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження (а.с.31-32); висновок експерта №188 від 17 серпня 2017 року, на підставі якого, згідно наданої медичної документації, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку 2 ступеню, перелому основи черепа, пневмоцефалії, перелому кісток лицьового черепа (носових кісток, гайморової пазухи); дані тілесні ушкодження утворилися по ударному механізму від дії тупого, твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, а саме: в область носа; виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.1 а), п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року (а.с.53-54); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 серпня 2017 року, яким підтверджується, що потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу на фото під №2, яка 22 липня 2017 року о 02 годині 50 хвилин нанесла йому тілесні ушкодження (а.с.60-63), розписки ОСОБА_5 від 31 травня 2019 року та від 28 листопада 2019 року, якими підтверджується, що ОСОБА_7 повністю відшкодував першому матеріальну та моральну шкоду, претензій матеріального та морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має.

При таких обставинах суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, доказаною повністю.
Кваліфікація скоєного ОСОБА_7 по ч.1 ст.121 КК України правильна за ознакою умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, щире каяття, добровільне відшкодування заданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, в ході судового розгляду не встановлені.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що він скоїв тяжкий злочин, особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував заданого збитку, і вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та суттєво зменшують ступінь тяжкості скоєного, особу винного, суд вважає за можливе виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням й покладенням на нього обов`язків у відповідність ст.75 та п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Частина 1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ст.23 ЦК України встановлює відшкодування моральної шкоди:

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону N 3261-IV від 22.12.2005)

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

У відповідність ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до Закону.
У відповідність п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
На підставі ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Провадження в справі в частині заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 2383 гривні 53 копійки та моральної шкоди в сумі 100 000 гривень слід закрити в зв`язку з відмовою ОСОБА_5 від позову і відмова прийнята судом.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року у вигляді домашнього арешту строком на 55 днів, закінчився.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідність пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження в справі в частині заявленого цивільного позову потерпілим - ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 2383 гривні 53 копійки та моральної шкоди в сумі 100 000 гривень закрити, в зв`язку з відмовою ОСОБА_5 від позову і відмова прийнята судом.
Судом попереджено сторони цивільного позову про наслідки закриття провадження у справі, що передбачені ст. 256 ЦПК України.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року у вигляді домашнього арешту строком на 55 днів, закінчився.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .