Кримінальне провадження № 629/2846/19
Номер провадження 1-кп/629/388/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

08.06.2019 року приблизно о 15:00 годині ОСОБА_4 перебував у будинку свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел на крадіжку банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», яка є засобом доступу до банківського рахунку на ім`я ОСОБА_5 та відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» являється офіційним документом. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою використання вказаної кредитної банківської картки для таємного викрадення грошових коштів з банківського рахунку на ім`я ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу з полімерного пакету останнього, який знаходився на шафі в кімнаті квартири, таємно викрав банківську картку № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», після чого покинув місце скоєння злочину.

Крім того, 08.06.2019 року, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_5 і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, з використанням банківської картки на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», близько 17:30 годин придбав продукти харчування в магазині «Колос», який розташований за адресою: с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, вул. Центральна, на суму 77 гривень, а також о 17:49 годині, за допомогою банкомату «Ощадбанк», який розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Соборна, буд. 6, зняв з вказаної банківської картки грошові кошти в сумі 500 гривень, таємно викравши їх у такий спосіб, які обернув на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 577 гривень.

Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357 КК України як таємне викрадення офіційного документа, та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, пояснивши, що він дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 08.06.2019 року приблизно о 15:00 год., перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , за вищевказаних обставин, таємно викрав з полімерного пакету ОСОБА_5 банківську картку останнього, після чого, в цей же день, близько 17:30 год. з використанням вказаної банківської картки, придбав продукти харчування на суму 77 гривень в магазині «Колос», за адресою: с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, вул. Центральна, а також о 17:49 годині, за допомогою банкомату «Ощадбанк», за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Соборна, буд. 6, зняв з вказаною банківської карти ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 500 гривень. З правовою кваліфікацією своїх дій за ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України був згоден, фактичні обставини вчинення злочину не оспорював, щиро каявся, висловлював жаль з приводу вчиненого. Вказав, що вчинення злочину обумовлено перебуванням в стані алкогольного сп`яніння.
Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як таємне викрадення офіційного документа, та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до невеликого та середнього ступеня тяжкості /ст. 12 КК України/.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, проживає за постійним місцем проживання, де характеризується позитивно.

Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середні, відділ з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у скоєному.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України немає.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд зважає на таке.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК ( 2341-14 ) передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК як на підстави для прийняття такого рішення". Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК), а неповнолітньому - від одного до двох років (ч. 3 ст. 104 КК). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 N 12 т акою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

ОСОБА_4 повністю відбув покарання, призначене вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.03.2007 року, яким був звільнений від відбування покарання з випробуванням, судом встановлювався іспитовий строк тривалістю 2 роки, на обліку органу з питань пробації не перебуває, отже ОСОБА_4 вважається особою, яка вчинила злочин уперше.

Суд ураховує, що відносно вчинення кримінального правопорушення, яке розглядається, обвинувачений щиро кається у вчиненому, висловив жаль з приводу вчиненого, відверто визнав свою провину, засуджував свою поведінку. За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно. Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середні, відділ з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

З огляду на зазначене, та ступень тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, висновки органу пробації, обставини вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не убачає.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на ДВА роки ПОЗБАВЛЕННЯ волі
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на ДВА роки
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1