справа № 462/3160/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001499 від 16.04.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця м.Львова, з середньою освітою,

не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.11.2017 року вироком Городоцького

районного суду м.Львова за ч. 2 ст. 186 КК України, який змінено ухвалою

Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , обвинувальний акт відносно якого скеровано 17.12.2014 р. до Шевченківського районного суду м.Льова за ознаками ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, 15.04.2017 приблизно о 12.00 год., діючи умисно, повторно , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів вчинив крадіжку велосипеда марки «СOURUNNE», вартість якого становить 6 000 гривень, який належить ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю, пояснив, що він 15.04.2017 р. приблизно о 12.00 год., проходив біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 та побачив велосипед, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку даного велосипеду. Велосипед в подальшому повернув потерпілому. У вчиненому кається, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна вчиненого повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах, раніше притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України, зі звільненням від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, суд вважає, що при призначенні остаточного покарання слід врахувати вирок Городоцького районного суду Львівської області від 03.11.2017 року та Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року та застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавленя волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням визначеним вироком Городоцького районного суду Львівської області від 03.11.2017 року, який змінено Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року в частині призначення покарання та визначено покарання чотири роки позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: велосипед марки «СOURUNNE» повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 684 грн. 50 коп. за провдення товарознавчої експертизи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1