Справа № 557/1043/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2019 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
захисника адвоката ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

секретар судових засідань ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща в режимі відеоконференцзв`язку з Рівненським слідчим ізолятором кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 21 серпня 2018 року по обвинуваченню :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючий,

раніше судимий:

- 18 січня 2019 року Березнівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки;
- 20 лютого 2019 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки шість місяців, вирок в частині призначеного покарання залишений без змін ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18.06.2019 року;
- 28 березня 2019 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки десять місяців;
- 10 червня 2019 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 4 роки,
- 25 липня 2019 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 4 роки 1 місяць,
за ч.2 ст.185 КК У країни,-

ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2018 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Меблі та побутова техніка» за адресою: смт Гоща вул. Соборна, 2Б Рівненської області, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном та прагнучи обернути його на свою користь, умисно, з корисливих мотивів, повторно, у той час, коли потерпіла знаходилася на робочому місці, скориставшись відсутністю інших осіб, поза візуальним спостереженням потерпілої, з дивану, що знаходився за спиною потерпілої шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме жіночу сумку-портфель вартістю 463 гривні, в середині якого знаходилися грошові кошти в сумі 270 гривень, чим завдав матеріального збитку потерпілій на загальну суму 733 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 185 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним злочину, які викладені в обвинувальному акті, стосовно обставин скоєння ним злочину, відмовився давати показання, посилаючись на ст. 63 Конституції України. Однак зазначив, що викладені в обвинувальному акті обставини скоєння ним злочину відповідають дійсності. Просив вибачення у потерпілої, а суд суворо не карати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 підтверджується факт викрадення у неї 21.08.2018 року сумки-портфелю за місцем її роботи в смт. Гоща в магазині «Меблі та побутова техніка», яку вона залишила на дивані за спиною. Коли помітила зникнення сумки, відразу повідомила колег, які по спостережним камерам помітили факт викрадення та викликали працівників поліції. Претензій до обвинуваченого не має, з розміром матеріальної шкоди згідна, міру покарання вважає призначити на розсуд суду.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, одружений.
Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, раніше неодноразово судимий та відбуває покарання у виді обмеження волі, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах тримання особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Корецького районного суду Рівненської області від 25 липня 2019 року, більш суворим покаранням, призначеного за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотири) роки 2 (два) місяці обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 21 листопада 2018 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме диск для лазерних систем зчитування, на якому знаходиться відео з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому, потерпілій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1