Ухвала
24 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 759/14950/17
провадження № 51-4724ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 17 травня 2018 рокуОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 342 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від серпня 2019 року вирок Святошинського районного суду м.Києва від 17 травня 2018 року щодо ОСОБА_5 скасовано в частині засудження за ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, а кримінальне провадження закрито за відсутністю події злочину. Ухвалено вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор, не погоджується з ухвалою апеляційного суду від 18 червня 2019 року і вказує на те, що судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло безпідставне закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак всупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги прокурора неможливо зрозуміти, яких порушень допустився суд апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК України.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас прокурор в касаційній скарзі аналізує фактичні обставини, однак не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Таким чином, прокурору необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону та належно обґрунтувати, яку норму закону судом апеляційної інстанції неправильно застосовано, що є підставою для скасування судового рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Оскільки касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 , який брав участь в апеляційній інстанції, не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргупрокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати прокурору для усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3