Справа № 453/365/19
Провадження № 1-кп/442/223/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000130 від 20.03.2019 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого складачем поїздів у філії «Стрийський ВРЗ» ПАТ «Укрзалізниця», раніше згідно ст.. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 20 березня 2019 року, приблизно о 17.30 год., перебуваючи на сільській дорозі в смт. Славське, Сколівського району Львівської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , умисно наніс останньому один удар головою в область лівої брови, в результаті чого ОСОБА_5 впав на землю на свій правий бік.

В результаті завданого удару ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 струс головного мозку, забійну рану лівої брови, синець, садна та подряпини на голові, кистях рук і грудях, які згідно висновку судово-медичного експерта № 32 від 27 березня 2019 року, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Також суду повідомив, що цього дня після обіду йшов до дому та ніс в руках кульки з продуктами. Через конфлікт, який стався із-за дітей його співмешканки, до нього почав приставати та виясняти відношення потерпілий ОСОБА_5 , який перебував у нетверезому стані та намагався нанести йому удар. Він не мав як захиститися, як тільки нанести удар головою, що і зробив, а потерпілий від цього удару впав і він обійшов його та пішов до дому. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати. Цивільний позов в сумі матеріального відшкодування визнає повністю, щодо відшкодування моральної шкоди визнає частково, так як вважає її не співмірною з моральними переживаннями потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні суду повідомив, що дійсно він в цей вечір перебував в нетверезому стані, однак не чіплявся до ОСОБА_4 та не мав наміру нанести йому удари. Обвинувачений наніс йому удар головою в брову від чого він впав. Та як наслідок розсік брову та спричинив струс головного мозку. Має претензії до обвинуваченого, як матеріального так і морального характеру та просить суд задовільнити його цивільний позов повністю. Також просить суд, обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше згідно ст.. 89 КК України не судимий, працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, думку потерпілого, та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і впливають на можливість пом`якшення йому покарання, а тому є можливість призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу.

Потерпілим ОСОБА_5 , заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення (Т.1 а.с. 26-33), в якому він просить: стягнути з ОСОБА_4 , на його користь 1677,80 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з наведеного, вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової шкоди цілком підставні та підлягають повному задоволенню, так як підтверджуються доданими квитанціями про їх сплату. Щодо моральної шкоди та стягнення її з цивільного відповідача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що саме протиправними діями обвинуваченого заподіяно тілесне ушкодження потерпілому, а тому безперечно потерпілому такими діями обвинуваченого завдано моральну шкоду й спричинило моральні переживання і страждання.

З огляду на вище вказане, виходячи із характеру вчиненого обвинуваченими діяння, конкретних обставин справи та із врахуванням засад розумності та справедливості, підлягає відшкодуванню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1000 грн..

Судових витрат та речових доказів не має.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 1677,80 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1