ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/6465/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2470/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшло клопотання про розгляд справи без нього, з участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 06 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 06 2019 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на строк до 60 днів, тобто до 17 серпня 2019 року включно, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор «№27»; визначено, що відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 19 06 2019 року; визначено суму застави у розмірі 92 050,00 грн.

Органами досудового розслідування вищевказана особа обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Так, за даними викладеними в оскаржуваній ухвалі, 19 06 2019 року у судовому засіданні прокурором заявлено усне клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, під час іспитового строку за скоєння аналогічного злочину, за який він судимий 20 05 2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 3 роки, що може свідчити про можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, який ще не був допитаний у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити обраний щодо нього запобіжний захід.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги.

Від прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши доводи апелянта та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський Суд з прав людини у справі Bellet v. France (04.12.1995 року) зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-р/2019 від 13 06 2019 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тому, беззаперечно, оскаржуване судове рішення має бути переглянуте судом апеляційної інстанції з дослідженням всіх доводів поданих апеляційних скарг.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , серед інших доводів, як на підставу зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, посилається на наявність у нього інфекційного захворювання туберкульоз.

Як вбачається з матеріалів справи, ця обставина перевірялась судом першої інстанції та не було встановлено жодних документальних доказів на її підтвердження, що було прийнято до уваги при прийнятті судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, медична частина державної установи «Харківський слідчий ізолятор «№27» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

За таких обставин, у випадку наявності захворювання, обвинувачений ОСОБА_6 не позбавлений можливості отримувати спеціалізоване лікування в умовах ізолятора.

Тривалість судового розгляду протягом 9 місяців, на що посилається ОСОБА_6 у апеляційній скарзі, не є критерієм, який впливає на визначення обвинуваченому запобіжного заходу.

Також ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі піднімає питання щодо речових доказів, неправдивості показань свідка та неналежної перевірки правоохоронними органами отриманої під час досудового розслідування інформації, однак зазначені обставини підлягають перевірці та оцінці судом під час розгляду даної справи по суті, за результатом якого має бути постановлене відповідне судове рішення.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про продовження строку дії міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 по даній справі, суд першої інстанції прийняв до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні аналогічного злочину в період іспитового строку, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, зокрема те, що останній мешкає без реєстрації, відсутність будь-яких доказів, на які посилався обвинувачений та його захисник щодо стану здоров`я ОСОБА_6 .

Крім того, як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, на час постановлення оскаржуваної ухвали в даному кримінальному провадженні не були допитані всі свідки, обвинувачений, судом не встановлені та не перевірені всі фактичні обставини справи, не вивчені письмові матеріали справи та речові докази.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їх запобіганню, у зв`язку з чим продовжив обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, апеляційний суд приймає до уваги згадане рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

Враховуючи вищевикладене, колегії суддів апеляційного суду приходить до висновку, що підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, за обставин, викладених в апеляційній скарзі, на даний час не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 06 2019 року по справі щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4