ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра кримінальне провадження № 0000213 від 28.03.2017 року відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дослідне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, не працевлаштований, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.04.2016 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців;
- 12.10.2016 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 100 годин.
11 листопада 2016 року вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області набрав законної сили та 29.11.2016 року з розпорядженням був направлений для виконання до Солонянського РВ Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ. 01.12.2016 року ОСОБА_6 був викликаний інспектором Солонянського РВ Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ, ознайомлений з порядком відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений про обов`язкову явку 09.12.2016 року до Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області для складання графіку виконання громадських робіт та визначення їх виду.
08.12.2016 року ОСОБА_6 прибув до Башмачанської сільської ради та був ознайомлений під підпис з графіком відбування громадських робіт на грудень 2016 року.
Ознайомившись з графіком виконання громадських робіт ОСОБА_6 в грудні 2016 року заплановані громадські роботи відбув повністю в кількості 32 години.
03.01.2017 року ОСОБА_6 прибув до Башмачанської сільської ради та був ознайомлений під підпис з графіком відбування громадських робіт на січень 2017 року, однак графік запланованих робіт на січень 2017 року повністю не виконав в зв`язку з хворобою, та відпрацював лише 8 днів (16 годин), невідпрацьовані години були перенесені на лютий місяць 2017 року, та 01.02.2017 року ОСОБА_6 був ознайомлений з графіком запланованих робіт на лютий 2017 року.
В подальшому в лютому 2017 року ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що йому необхідно з`явитися до Башмачанської сільської ради для відбування громадських робіт, до Башмачанської сільської ради не з`явився та до подальшого відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив, при цьому можливих поважних причин вказаних своїх дій не пояснив та відповідні дані до Солонянського РВ Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ та Башмачанської сільської ради не надав.
Всього з 09.12.2016 року по теперішній час із запланованих до відпрацювання 100 годин громадський робіт, без поважної причини і виправдовуючого документу ОСОБА_6 відпрацював лише 48 годин, тобто здійснив невихід більше 2 разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, не виконав встановлених обов`язків та порушив порядок і умови відбування покарання, що відповідно до ч. 3 ст.40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України не визнав і пояснив, що у грудні 2016 року він прибув до Башмачанської сільської ради, та приступив до відпрацювання покарання у виді громадських робіт, присудженого вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 року, був ознайомлений з графіком роботи та письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Однак, для роботи йому взагалі не надавали ніяких інструментів, тому обвинувачений змушений був працювати за допомогою своєї бензопили. Коли його інструмент зламався, він повідомив про це голову сільської ради та кримінально-виконавчу інспекцію, зазначивши, що приступить до роботи тоді, коли полагодить свій інструмент. Коли через деякий час ОСОБА_6 знову прийшов до голови сільської ради для відпрацювання громадських робіт, останній повідомив, що направив документи щодо притягнення обвинуваченого до відповідальності за невиконання призначеного судом покарання.
Обвинувачений зазначив, що у січні 2017 року він частково відпрацював призначені години, тому що захворів, а в лютому 2017 року не відпрацював, оскільки в нього зламалась бензопила, а іншого інструменту йому надано не було, саме тому він не мав змоги відпрацьовувати призначене покарання.
На даний час обвинувачений повністю відпрацював вказане покарання у виді громадських робіт.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є головою Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, 08.12.2016 року обвинувачений ОСОБА_6 , який є жителем його села, прибув до нього для відпрацювання покарання у виді 100 годин громадських робіт. В цей же день його було ознайомлено з графіком відбування громадських робіт та технікою безпеки, він пройшов інструктаж, був повідомлений про відповідальність за уникнення від відбування покарання та 09.12.2016 року обвинувачений приступив до роботи. У грудні 2016 року відпрацював 32 години, а у січні 2017 року 16 годин. Після 01.02.2017 року, ОСОБА_6 згідно виданого графіка на роботу більше не з`являвся.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працювала інспектором в Солонянському РВ Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ, де з 22.11.2016 року на обліку перебував ОСОБА_6 . Обвинувачений був засудженим 12.10.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. 29.11.2016 року ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком відбування покарання та наслідками щодо ухилення від такого відбування. 01.12.2016 року обвинувачений отримав направлення і 09.12.2016 року повинен був приступити до відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт. 22.12.2016 року було складено акт перевірки виконання покарання, згідно якого у грудні 2016 року обвинувачений відпрацював громадські роботи повністю, згідно графіку, а у січні 2017 року, у зв`язку із хворобою, лише 16 годин. 01.02.2017 року ОСОБА_6 був ознайомлений з графіком виконання робіт на лютий, однак 21.02.2017 року останній надав пояснення, що не зміг відпрацювати громадські роботи через те, що неофіційно влаштувався на роботу і того ж дня він отримав попередження.
У лютому 2017 року вони отримали повідомлення про ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, який відпрацював 48 годин зі 100 годин громадських робіт призначених вироком, тому враховуючи, що останній не надав підтвердження щодо поважності неприбуття для відбування покарання, тому ними було направлено подання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що працювала спеціалістом з земельних питань в селищній раді, була відповідальна за контролем відпрацювання обвинуваченим покарання у виді громадських робіт та проводила інструктаж останньому з техніки безпеки. Графік відпрацювання громадських робіт ОСОБА_6 складався один раз на місяць, згідно якого, останній повинен був відпрацьовувати по 2 години на день у грудні та січні та по 4 години у лютому, виключаючи вихідні та святкові дні. В обов`язки ОСОБА_6 входило прибирання сміття, снігу, обрізка дерев, кущів, для цього останньому надавались для роботи інструменти лопата, пилка, мішки для сміття. В грудні 2016 року обвинувачений відпрацював громадські роботи згідно графіку в повному обсязі, а саме 32 години. У січні 2017 року обвинувачений відпрацював лише 16 годин, тому невідпрацьовані години перенесли на лютий. Далі, 01.02.2017 року він з`явився та був повідомлений про графік відпрацювання покарання на поточний місяць, однак більше не з`являвся, не відповідав на телефонні дзвінки та не повідомляв причини неявки, тому в подальшому про його ухилення було повідомлено орган пробації. Всього обвинуваченим було відпрацьовано 48 годин громадських робіт зі 100 годин призначених вироком.
Судом досліджено вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
В судовому засіданні досліджено направлення начальника Солонянського РВ КВІ ДПтСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_10 № 1926 від 01.12.2016 року голові Башмачанської сільської ради про направлення ОСОБА_6 , для відбування призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 року покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Відповідно до графіку запланованих громадських робіт для відбування покарання громадянином ОСОБА_6 призначеного кримінального покарання згідно з вироком суду на лютий 2017 року від 01.02.2017 року, ОСОБА_6 встановлено відпрацювання 52 годин, з яким останній був ознайомлений.
Згідно табелю виходу на роботу у лютому 2017 року ОСОБА_6 , який відбуває громадські роботи на території Башмачанської сільської ради, складений Сільським головою 20 лютого 2017 року, ОСОБА_6 в лютому 2017 року не відпрацював жодної години громадських робіт.
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Відповідно до ст.56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженими особами у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України, ухиленням засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт є: невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Суд критично сприймає покази ОСОБА_6 про те, що, він не зміг відбувати покарання у виді громадських робіт, оскільки в нього зламався інструмент, а іншого йому не надавали, оскільки такі дані не підтверджені у судовому засіданні та такі посилання спростовуються показами свідків та іншими доказами по справі. Так, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пояснили, що після підписання графіку відпрацювання у лютому 2017 року, ОСОБА_6 взагалі не з`являвся для відпрацювання громадських робіт, що також підтверджується табелем виходу на роботу у лютому 2017 року.
Відповідно до ст.37 КВК України, поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.
Свідок ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_6 повинен був відпрацьовувати призначені судом громадські роботи, які полягали у прибиранні сміття, снігу, обрізці дерев та кущів, для чого останньому надавались робочі інструменти. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_6 був ознайомлений з графіком робіт, після січня 2017 року для відбування покарання більше не прибував. При цьому, обвинувачений не відповідав на телефонні дзвінки та не надав будь-яких підтверджень щодо поважності свого неприбуття.
Згідно ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння,яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визначають вчинене суспільно-небезпечне діяння як злочин.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України полягає в ухиленні від відбування громадських робіт.
Ухилення від відбування громадських робіт - це невиконання особою, яка засуджена до цього виду покарання, обов`язку у вільний від роботи чи навчання час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, вид яких визначено органами місцевого самоврядування, протягом строку, вказаного у вироку суду. Ухилення у цьому випадку може полягати у нез`явленні для виконання таких робіт, у безпосередній відмові виконувати визначену для засудженого роботу тощо.
Відповідно до направлення № 1926 від 01.12.2016 року начальника Солонянського РВ КВІ ДПтСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , матеріали щодо відбування призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 року покарання у виді 100 годин громадських робіт засудженому ОСОБА_6 були направлені до голови Башмачанської сільської ради, куди 08.12.2016 року засуджений прибув для відпрацювання, ознайомився з графіком відпрацювання громадських робіт, пройшов інструктаж та 09.12.2016 року приступив до роботи.
Згідно даних, що містяться у графіках відпрацювання громадських робіт, у грудні 2016 року ОСОБА_6 відпрацював 32 години, у січні 2017 року 16 годин, а після 01.02.2017 року на роботу більше не з`являвся. Таким чином, обвинувачений, будучи ознайомленим із графіками відбування громадських робіт, відпрацював 48 годин із 100 призначених вироком суду.
Ці обставини в судовому засіданні також підтвердили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Щодо суб`єктивної сторони складу вказаного злочину слід зазначити наступне. Кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 389 КК України може бути вчинене лише з прямим умислом, тобто враховуючи положення ч. 2 ст. 24 КК України особа, яка його вчинила, повинна усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачати його суспільно-небезпечні наслідки і бажати їх настання.
Відповідно до позиції захисту, обвинувачений не ухилявся від громадських робіт, а був позбавлений можливості їх виконувати, оскільки не отримував для виконання робіт необхідний інвентар.
Як вбачається з пояснень самого обвинуваченого в ході судового розгляду, останній не з`являвся для відпрацювання громадських робіт у січні 2017 року через хворобу, а в лютому, - оскільки йому не надали робочий інструмент, а саме бензопилу, яка була йому необхідна для спилювання дерев.
Однак, суд враховує пояснення свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що робота, яка надавалась ОСОБА_6 для виконання, полягала не тільки у обрізці дерев, а також у прибиранні сміття, снігу, тощо. Враховуючи зазначене, суд робить висновок про те, що ОСОБА_6 достовірно знаючи про необхідність прибувати для відпрацювання покарання та усвідомлюючи, що за ухилення від нього настає кримінальна відповідальність, умисно, проявляючи легковажність, вирішив більше не приступати до роботи, тим самим умисно проігнорував призначене вироком суду покарання.
Також суд зазначає, що з урахуванням змісту ст. 56 КК України, 36-37 КВК України наявність інструменту у засудженої особи не є обов`язковою умовою для відбування покарання у виді громадських робіт.
Виходячи з аналізу показань та дій обвинуваченого ОСОБА_6 , суд розцінює його позицію щодо невизнання своєї вини як один із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення та його бажання уникнути відповідальності.
З огляду на викладене, встановлені обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_6 винуватий в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, про що свідчать свідчення допитаних в судовому засіданні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та інші досліджені судом докази.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується незадовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді обмеження волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_6 та попередженню нових злочинів.
Обвинувачений раніше засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року до покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням на одни рік шість місяців, покарання за даним вироком ОСОБА_6 не відбув повністю, а також вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, невідбута частина покарання за яким складала 52 години громадських робіт, під час судового розгляду до суду надійшла інформація від органу з питань пробації про повне відбуття ОСОБА_6 зазначеного покарання, тому суд вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, відбуте покарання у вигляді громадських робіт не повинно враховуватись.
Речові докази суду не надавались.
Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком два роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року до покарання за цим вироком, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати в порядку виконання вироку.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1