ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1905/19 Справа № 201/6259/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19 379,82 гривні, в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м. Дніпрі порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.
Як установив суд, ОСОБА_7 01 березня 2016 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, керуючи належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 технічно справним автомобілем «SAMSUNG SM 5», р.н. НОМЕР_2 , у ході руху по вул. Січеславська Набережна з боку вул. 6-ї Стрілецької Дивізії в напрямку вул. Ливарної Соборного району м. Дніпра перед початком маневру повороту ліворуч не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не надав дорогу автомобілю «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, почав виконувати поворот ліворуч на вул. Ливарну м. Дніпра, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення правою боковою частиною керованого ним автомобіля «SAMSUNG SM 5», р.н. НОМЕР_2 , з передньою частиною автомобіля «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_3 . Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України.
Порушення п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної ДТП, внаслідок якої пасажир автомобіля «DAEWOO LANOS» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у лівій параорбітальній області, підапоневротичної гематоми у лівій виличній області, гемосинусу праворуч, забійних ран - в лобній області по центру та ліворуч, у зовнішнього кута лівої брови, у зовнішнього кута лівого ока та в підщелепній області ліворуч, численних саден на обличчі; закритого уламкового перелому заднього краю правої вертлюжної западини, уламкового перелому медіальної поверхні голівки правої стегнової кістки з вивихом правої стегнової кістки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати.
Обгрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що відповідно до висновку експерта № 10.1-10.4/082 від 29 грудня 2017 року всі дані, здобуті на слідчих експериментах за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , недостовірні, покази зазначених свідків та потерпілого з технічної точки зору є неспроможними та такими, що не підтверджуються дослідженими доказами, а тому є неналежними доказами. Вказує, що висновки експертів № 5/10.1/288, № 8625/11410 від 11 листопада 2016 року, проведені по таким неналежним вихідним даним, також не можуть бути належними доказами. Звертає увагу, що відповідно до висновку експерта № 10.1-10.4/082 дії ОСОБА_7 дійсно не відповідали вимогам пп. 10.1 та 16.13 ПДР, проте вони не перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки він не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів своєчасним виконанням тих чи інших норм даних Правил. Також зазначає, що відповідно до цього висновку саме водій ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів шляхом своєчасного виконання п.п. 12.4 та 12.9 (ч.б) ПДР. Звертає увагу, що судом не надано оцінки тому, що відповідно до показів свідка ОСОБА_12 швидкість руху автомобіля Деу складала приблизно 100 км/год, що спростовує покази водія ОСОБА_10 та пасажира ОСОБА_9 вказаного автомобіля.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка, тому доводи обвинуваченого та його захисника в цій частині є необґрунтованими.
В суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_7 вину не визнав і пояснив, що у час, зазначений в обвинувальному акті, він керував належним йому автомобілем, рухався по вул. Січеславська Набережна з боку вул. 6-ї Стрілецької Дивізії в напрямку вул. Ливарної зі швидкістю 40-50 км/год, для повороту на вул. Ливарну він під`їхав до перехрестя, на якому був вимкнений світлофор, перестроївся у ліву смугу, скинув швидкість до 3 км/год і почав повертати, на значній відстані від нього назустріч в другій смузі руху по ходу руху зустрічного транспорту, рухався автомобіль патрульної поліції, перед яким обвинувачений встигав неспішно завершити маневр, а тому останній почав маневр, будучи впевнений, що встигне проїхати перед поліцейським автомобілем, і коли перебував вже на першій смузі руху для зустрічного транспорту, відчув удар в правий бік свого автомобіля, як з`ясувалось пізніше автомобілем Деу, який рухався в першій смузі руху зустрічного транспорту за патрульним автомобілем, вірогідніше за все з дуже високою швидкістю, якого обвинувачений не побачив в тому числі і через проблискові маяки патрульного автомобіля, але апеляційний суд вважає, що версія обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні злочину належним чином перевірена судом і спростовується доказами, які були досліджені під час судового розгляду.
Так, потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , пояснили, що 01 березня 2016 року приблизно о 02-00 години ночі вони виїхали з вул. Поля на вул. Січеславська Набережна і повернули праворуч з метою їхати в бік ж/м Перемога, при цьому керував автомобілем Деу Ланос ОСОБА_10 , ОСОБА_9 їхав у якості пасажира на передньому сидінні. Спочатку вони виїхали в крайню праву смугу руху і відразу перестроїлись у ліву смугу, так як в правій смузі повільно їхав патрульний автомобіль поліції і продовжили свій рух по лівій смузі зі швидкістю близько 50 км/год. Дорога була мокра, на вулиці було темно і погода була похмурою, а тому на їх автомобілі було ввімкнене світло фар. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Ливарною, свідок звернув увагу, що світлофорний об`єкт мигав жовтим кольором, а приблизно за 30 метрів до перехрестя свідок звернув увагу на зустрічний автомобіль «Самсунг», який їхав з вимкненим світлом фар. Зненацька автомобіль «Самсунг» почав здійснювати маневр ліворуч по ходу свого руху, не вмикаючи покажчик повороту, і ОСОБА_10 застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення не вдалось і його автомобіль своєю передньою частиною зіткнувся з правим боком автомобіля «Самсунг».
Свідок ОСОБА_12 під час допиту в судовому засідінні дав послідовні, деталізовані покази про те, що працює інспектором патрульної поліції та в ту ніч керував патрульним автомобілем, а ОСОБА_13 був пасажиром вказаного авто, вони рухались по вул. Січеславській Набережній в напрямку вул. Ливарної. Проїжджа частина була суха, освітлення міське. По ходу руху їх випередив автомобіль Деу, який рухався по лівій смузі руху зі швидкістю не менше 80 км/год. Не доїжджаючи до вул. Ливарної 300 метрів свідок ОСОБА_12 побачив автомобіль «Самсунг», який рухався у зустрічному напрямку і мав намір повернути ліворуч по ходу свого руху на вул. Ливарну. При цьому автомобіль «Самсунг» зупинився перед перехрестям на своїй смузі, викрутив колеса, можливо трохи виїхав на зустрічну смугу, зупинився і відразу відновив рух, що здивувало його, так як Деу знаходився на відстані близько 150 метрів до «Самсунгу» і очевидно перешкоджав руху останнього. Сталось зіткнення, від якого автомобіль Деу розвернуло в інший бік, а автомобіль «Самсунг» відкинуло на узбіччя. Внаслідок ДТП постраждали пасажири ОСОБА_14 та «Самсунга».
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він являється інспектором патрульної поліції та був пасажиром патрульного автомобіля, як ДЕУ їх випереджав та механізм ДТП не бачив, так як дивився в планшет, бачив лише наслідки у виді пошкоджених автомобілів та травмованих пасажирів.
Показання потерпілого та свідків по кримінальному провадженню були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи - часу, місця, способу вчинення злочину, особи, яка їх вчинила.
Крім того, вказані показання об`єктивно підтверджені даними проведених слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_9 (від 23 березня 2017 року), свідка ОСОБА_15 (16 березня 2016 року), свідка ОСОБА_11 (від 16 березня 2016 року), під час яких потерпілий та свідки з деталями описували механізм ДТП, учасниками та очевидцями якого вони були.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав ставити покази потерпілого і свідків, а також протоколи відповідних слідчих дій за їх участі під сумнів.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 01 березня 2016 року зі схемою та фототаблицями, в якому відображено місце зіткнення транспортних засобів, стан дорожнього покриття, час та погоду, встановлені пошкодження на транспортних засобах.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3359е від 18 серпня 2016 року (т. 2 а.с 229-231) потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у лівій параорбітальній області, підапоневротичної гематоми у лівій виличній області, гемосинусу праворуч, забійних ран - в лобній області по центру та ліворуч, у зовнішнього кута лівої брови, у зовнішнього кута лівого ока та в підщелепній області ліворуч, численних саден на обличчі; закритого уламкового перелому заднього краю правої вертлюжної западини, уламкового перелому медіальної поверхні голівки правої стегнової кістки з вивихом правої стегнової кістки, що могли виникнути при механізмі ДТП та за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою небезпеки для життя. Давність ушкодження може відповідати 01 березня 2016 року.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/288 від 20 квітня 2016 року (т. 2 а.с. 75-77), на вирішення якої були надані вихідні дані, повідомлені вищевказаними свідками в ході допиту, слідчих експериментів та з протоколу огляду місця події, встановлено, що в діях ОСОБА_16 по керуванню автомобілем «SAMSUNG SM 5» наявна невідповідність вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. В діях водія автомобіля ДЕУ ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей, які б з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
З висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8625/11410 від 18 листопада 2016 року та доданих фототаблиць (т. 2 а.с. 195-212) слідує, що в момент первинного контакту автомобіль ДЕУ своїм правим переднім кутом контактував з правою частиною автомобіля «Самсунг». Місце зіткнення транспортних засобів розташовувалося між кінцем сліду гальмування лівих коліс та початком подряпин дорожнього покриття автомобіля ДЕУ. Встановити більш детально місце зіткнення розташування автомобілів, їх швидкість в момент зіткнення експертним шляхом не уявляється можливим. В діях ОСОБА_16 по керуванню автомобілем «SAMSUNG SM 5» наявна невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. В діях водія автомобіля ДЕУ ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей, які б з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
З наданого стороною захисту висновку експерта № 10.1-10.4/082 від 29 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 144-175) вбачається, що вихідні дані щодо швидкості руху автомобіля ДЕУ, розташування автомобілів ДЕУ до зміни напрямку руху автомобілем «Самсунг», місця зіткнення автомобілів та часу, який пройшов з моменту зміни напрямку руху автомобілем «Самсунг`до моменту зіткнення, встановлені з показань свідків та протоколу огляду місця події, технічно неспроможні.
Згідно висновку швидкість автомобіля ДЕУ складала 92,5…110,3 км/год.; автомобіль ДЕУ до початку гальмування розташовувався на відстані 4,2 м від правого краю проїжджої частини за напрямком його руху, мінімальна відстань, яку подолав автомобіль «Самсунг» з моменту зміни напрямку руху до зіткнення складає 11,35 м, а мінімальний час для подолання цієї відстані 3,7 с.
Також експерт дійшов висновку, що в діях водія автомобіля DAEWOO ОСОБА_10 наявна невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, а в діях водія автомобіля Samsung ОСОБА_7 наявна невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, що не перебувало в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, оскільки маневр повороту ліворуч водієві ОСОБА_7 не заборонений, ОСОБА_7 має право розраховувати, що кожен учасник руху має право розраховувати на дотримання іншими учасниками ПДР, ОСОБА_7 не змушував інших учасників руху, що рухались без перевищення швидкісного режиму, до зниження швидкості.
Надаючи оцінку висновкам вищезазначених експертиз вбачається, що висновком експерта № 10.1-10.4/082 від 29 грудня 2017 року встановлюється лише технічна можливість у діях водія запобігти наслідкам дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання правил дорожнього руху, в той же час наявність в діях особи можливості для об`єктивного їх виконання є юридичною складовою та оцінюється лише судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, що склалися на ділянці дороги, коли відбулося ДТП, а також, що всі висновки експертів встановили невідповідність у діях водія автомобіля «Самсунг» ОСОБА_7 вимогам п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення водієм ОСОБА_7 п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.
З вище зазначеного видно, що ОСОБА_7 , виконуючи поворот ліворуч повинен був згідно п. 10.1, 16.3 ПДР переконатись в тому, що його дії не створять перешкоду автомобілю ДЕУ в незалежності від того, з якою швидкістю він рухався, і саме те, що водій ОСОБА_7 не зробив цього та виїхав на смугу руху автомобіля ДЕУ спричинило ДТП.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, суд апеляційної інстанції не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Безпідставними апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів висновків експертиз № 5/10.1/288 та № 8625/11410, та вважає їх непереконливими.
Так, сторона захисту в апеляційній скарзі посилається те, що дані, надані потерпілим та свідками, з технічної точки зору є неспроможними, у зв`язку з чим висновки експертиз № 5/10.1/288 та № 8625/11410 не можуть бути належними доказами, та відповідно до показань свідка ОСОБА_12 швидкість руху автомобіля ДЕУ складала приблизно 100 км/год, проте оцінюючі вихідні дані, надані свідками та потерпілим, з вихідними даними, які встановлені експертом, необхідно зазначити, що із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження та ролі обвинуваченого при скоєнні ДТП, у цих показаннях не вбачається.
Доводи апеляційної скарги захисника, що суд не взяв до уваги показання ОСОБА_12 , що швидкість руху автомобіля ДЕУ складала приблизно 100 км/год, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це спростовується встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами справи та самими поясненнями свідка ОСОБА_12 .
Також апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення свідком ОСОБА_10 п.п. 10.1,12.3 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим захисник вважає, що саме ОСОБА_10 є винним в даному ДТП, оскільки відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/288 від 20 квітня 2016 року та комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8625/11410 від 18 листопада 2016 року порушення ним Правил дорожнього руху України не знаходяться в причинному зв`язку з настанням події ДТП. При цьому апеляційний суд не бере до уваги висновок експерта № 10.1-10.4/082 від 29 грудня 2017 року, яким встановлено порушення ОСОБА_10 Правил Дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що не встановлено жодним доказом, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
В цілому, як доводи клопотань, так і апеляційної скарги дублюють пояснення захисника під час розгляду справи у суді першої інстанції та зводяться до незгоди з висновками суду, викладеними у вироку, та їх переоцінки на користь обвинуваченого.
Таким чином, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що розгляд провадження щодо ОСОБА_7 вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.
Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі.
Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
Таким чином, твердження захисника про недоведеність вини обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку апеляційним судом не виявлено.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який являється необережним злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, і з дати вчинення злочину пройшло більше трьох років, звільнив обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4