УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2012 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України,
в с т а н о в и в:
14 листопада 2019 року (здано на пошту 11 листопада 2019 року) на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна (відповідно до переліку), тимчасово вилученого 16 жовтня 2019 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2012 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Повноваження прокурора та представника власника майна, які були присутні в судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000269, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2012 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання даної ухвали слідчого судді 16 жовтня 2019 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , яка входить до складу групи процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0000269 від 28 листопада 2012 року, було проведено обшук вищевказаного житлового приміщення, в ході якого, в тому числі, вилучено документи, зазначені в клопотанні прокурора про арешт майна.

17 жовтня 2019 року тимчасово вилучені документи були визнані прокурором речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

18 жовтня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 поштою направив на адресу Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна, тимчасово вилученого, в тому числі, під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 (вх. № 104072 від 22 жовтня 2019 року).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 24 жовтня 2019 року у справі № 761/41404/19 (провадження № 1-кс/761/28374/2019) зазначене клопотання повернуто прокурору зі встановленням строку в 72 (сімдесят дві) години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків. У свою чергу, копія відповідної ухвали слідчого судді була отримана прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 08 листопада 2019 року о 15 годині 00 хвилин, про що свідчить копія розписки, долучена до матеріалів справи.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000269 від 28 листопада 2012 року.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представник власника тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про арешт документів, тимчасово вилучених 16 жовтня 2019 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що таке майно не може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000269 від 28 листопада 2012 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши позиції прокурора ОСОБА_3 та представника власника майна ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000269 від 28 листопада 2012 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою прокурора від 17 жовтня 2019 року, приходить до висновку про необхідність накладення арешту на майно (відповідно до переліку, зазначеного в клопотанні), тимчасово вилучене 16 жовтня 2019 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2012 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно (відповідно до переліку, зазначеного в клопотанні), тимчасово вилучене 16 жовтня 2019 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1