Справа № 321/1750/16-к
Провадження № 1-кп/314/19/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2019 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000024 від 26.12.2016 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.377 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 23.09.2019 по вказаному провадженню було призначене підготовче судове засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора, клопотань не заявляв.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявила клопотання про повернення обвинувального акта, посилаючись на таке.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формування обвинувачення.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.
Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він приблизно о 16-05 год. 06.01.2016 року, знаходячись в спеціально відведеному місці для осіб, щодо яких обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - СІЗО №11, яке знаходиться в смт. Кам`янське Вільнянського району Запорізької області, приймаючи участь у судовому засіданні з розгляду кримінального провадження №1-кп/321/3/2016 у режимі відеоконференції, розгляд якого відбувався в залі судового засідання Михайлівського районного суду Запорізької області за адресою: вул. Артезіанська, 6-а, смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч. З ст. 187, ч.ч. 3,4 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. З ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України, після оголошення головуючим суддею ОСОБА_5 ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , будучи незгодним з процесуальним рішенням суду, маючи прямий умисел, спрямований на погрозу застосування фізичного насильства щодо судді у зв`язку з його діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, на ґрунті особистих неприязнених відносин, безпосередньо усно висловив погрозу застосування насильства на адресу судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_5 , таким чином так довівши погрозу застосування фізичного насильства до відома судді ОСОБА_5 .
Вважає, що зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті відомості не є достатніми для розуміння суті висунутого обвинувачення.
Крім цього, захисник не згодна із такою правової кваліфікацією, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, виходячи із наступного.
Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, може виражатися у: погрозі вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо судді, народного засідателя чи присяжного, а також щодо їх близьких родичів.
Усі ці діяння вчиняються у зв`язку з діяльністю зазначених осіб, пов`язаною із здійсненням правосуддя. Такою діяльністю насамперед слід визнавати діяльність судді, народного засідателя чи присяжного, яка власне і становить зміст здійснення правосуддя, а саме реалізацію у встановленому законом порядку своїх повноважень з підготовки до розгляду, розгляду судової справи, винесення у ній рішення та його виконання діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, слід також визнавати будь-яку іншу службову діяльність судді, яка хоч і опосередковано, але має відношення до здійснення правосуддя (проведення узагальнення судової практики, розгляд звернень громадян тощо).
Виходячи зі змісту обвинувального акта неможливо зрозуміти, які саме висловлювання з боку ОСОБА_3 , на думку сторони обвинувачення, містять погрозу. Не можливо зрозуміти, з чого саме сторона обвинувачення зробила висновок, що такі висловлювання ОСОБА_3 були адресовані саме судді ОСОБА_5 .
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 377 КК України характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою умислу винного є усвідомлення ним соціального статусу потерпілого, а також зв`язку його дій з діяльністю потерпілого, пов`язаною із здійснення ним або його близьким родичем правосуддя.
Мотивами вчинення злочину можуть бути тільки два: бажання припинити певні дії судді, народного засідателя чи присяжного або помста за їх діяльність. Якщо описані у цій статті дії були формою втручання в діяльність судді і вчинювалися з метою перешкодити виконання ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення, вчинене утворює сукупність злочинів і потребує кваліфікації за відповідними частинами ст.ст. 377 і 376 КК України.
Обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 , не містить мотиву вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України.
Потерпілими від злочину, передбаченого ст. 377 КК України може бути суддя.
Положеннями ч.ч.1,2 ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Проте, як вбачається зі змісту обвинувального акту, потерпілому ОСОБА_5 шкоду не завдано, цивільний позов не заявлявся. Відсутність факту завдання ОСОБА_5 будь-якої шкоди свідчить про відсутність у нього статусу потерпілого.
Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого Ст. 377 КК України. Всупереч вимогам ст. 91 КПК України в обвинувальному акті відсутні декілька складових об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, які є обов`язковими для даного кримінального правопорушення.
Зазначене вище свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України.
Також, до обвинувального акту не додано розписку про його вручення захиснику, що суперечить вимогам ст.239 КПК України.
Розглянувши клопотання захисника, вислухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Загальними засадами кримінального провадження, закріпленими ч.1 ст. 9 та ч.3 ст. 26КПК України передбачено, що під час кримінального провадження, зокрема суд зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, за змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку його невідповідності вимогам КПК України, які визначені в ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

У зв`язку з цим суд вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 прокурору через невідповідність вимогам кримінального процесуального законодавства не можна вважати обґрунтованим.

Як вказують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити певні відомості.

Так, згідно клопотання захисника, підставами для повернення обвинувального акта є те, що зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті відомості не є достатніми для розуміння суті висунутого обвинувачення, незгода із зазначеною в ньому правовою кваліфікацією, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам кримінального процесуального законодавства, а також відсутність розписки про отримання захисником копії обвинувального акта.

Звертаючись до змісту обвинувального акту, суд зауважує, що останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, його правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відносно обвинуваченого.

Зміст обвинувального акта свідчить, що прокурор виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими.

Висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд при вирішенні питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду не може припускатися оцінки правильності викладу обвинувачення, оскільки це прерогатива державного обвинувачення.

За принципом змагальності сторін, закріпленим ст. 22 КПК України суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений пояснив, що під час проведення досудового розслідування не мав захисника, а отже, посилання захисника на відсутність розписки про вручення захиснику копії обвинувального акта є недоречними.

Такою, що не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, суд вважає посилання захисника на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ч.4 ст.291 КПК України містить вимоги щодо наявності вказаного реєстру, без зазначення певних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні беззаперечні підстави для повернення обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області.

Підстави для закриття провадження відсутні.
Клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 26.12.2016 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.377 КК України,до судового розгляду у судовому засіданні о 13-00 год. 30.10.2019 у приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілого та обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25.10.2019.

Суддя ОСОБА_1
25.10.2019