Справа № 206/4831/19
Провадження № 1-кп/206/335/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2019 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000739 від 26.07.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, з середньо технічною освітою, не працюючого, не одруженого, малолітніх та повнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 та ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 16.02.2016 в територіальному сервісному центрі №1241 регіонального сервісу МВС України в Дніпропетровській області отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з правом керування транспортними засобами відповідно до категорій - «В», «С».

Разом з тим, для безперешкодного керування транспортними засобами іншої категорій - «D», «СЕ», у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка уповноважена та має право видавати такі документи, і яке надає права, а саме посвідчення водія, бланк якого затверджений постановою КМУ №47 «Про затвердження технічного опису бланка міжнародного посвідчення водія» від 31.01.1992, з метою подальшого його використання.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, категорій - «D», «СЕ», бланк якого затверджений постановою КМУ «Про затвердження технічного опису бланка міжнародного посвідчення водія» №47 від 31.01.1992, з метою подальшого його використання, ОСОБА_3 , приблизно у вересні 2017 року (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе), перебуваючи у невстановленому місці, через всесвітню мережу Інтернет, на сайті «ОЛХ», вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) та домовився за грошову винагороду у сумі 5000 гривень про повне виготовлення фальшивого документу схожого на справжній, а саме посвідчення водія для керування автотранспортом відповідно до категорій - «В», «С», «D», «СЕ», на своє ім`я, з метою його подальшого використання.

Крім того, в цей же час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , виконуючи роль пособника в підробці посвідчення водія з категоріями «В», «С», «D», «СЕ», через месенджер «Viber» відправив невстановленій особі фотографії свого паспорту громадянина України та дійсного посвідчення водія, необхідні для його виготовлення, чим спряв вчиненню злочину іншому співучаснику злочину.

Далі, відповідно до раніше узгодженої домовленості з невстановленою особою, ОСОБА_3 у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 22/1, здійснив переказ грошових коштів в сумі 5000 гривень, через термінал самообслуговування на невстановлений рахунок, за виготовлення фальшивого посвідчення водія, схожого на справжнє.

Після чого, невстановлена досудовим слідством особа, в неустановлений в ході досудового слідства час та місці, способом струминного друку за допомогою копіювально-розмножувальної техніки (струминного принтера, копіра тощо) виготовила бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 , із зазначенням інших його персональних даних, на право управління транспортних засобів категорій - «В», «С», «D», «СЕ», що підтверджується висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №3/2.3/603 від 15.08.2019, а саме: бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту бланкам посвідчень водія встановленого зразка (виготовленим на Поліграфічному комбінаті «Україна»).

30.11.2017 в невстановлений в ході досудового слідства час, ОСОБА_3 , за адресою: м. Дніпро, вул. М.Маліновського, 130, отримав з рук особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вищевказане підроблене посвідчення водія.

Крім того, у липні 2019, більш точної дати встановити не представилось за можливе, ОСОБА_3 від рідного брата ОСОБА_5 стало відомо про наявність вакансії на посаду водія автотранспортного засобу на пасажирські перевезення, яка потребує наявності права управління транспортними засобами категорії «D» на підприємстві ТОВ «Автотранссервіс». В цей час у ОСОБА_3 , який достовірно знав про те, що його посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 на право управління транспортних засобів категорій - «В», «С», «D», «СЕ» є підробленим, виник злочинний умисел на використання документу, а саме завідомо підробленого посвідчення водія, бланк якого затверджений постановою КМУ «Про затвердження технічного опису бланка міжнародного посвідчення водія» №47 від 31.01.1992.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.07.2019, в невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_3 , прибув до ТОВ «Автотранссервіс», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, Лоцманський Узвіз, №8 та звернувся у відділ кадрів до уповноваженої службової особи ОСОБА_6 з письмовою заявою про прийняття його на роботу у ТОВ «Автотранссервіс», на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення), яка потребує наявності права управління транспортними засобами категорії «D».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи умисно, достовірно знаючи, що він ніколи не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право управління транспортних засобів категорій - «D», «СЕ», розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, надав уповноваженій службовій особі співробітнику відділу кадрів ОСОБА_6 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , тобто використав завідомо підроблений документ. На підставі цього, ОСОБА_3 прийнято на вказану посаду, відповідно до наказу по особовому складу директора «ТОВ «Автотранссервіс»» №352-К від 26.07.2019.

Не зупиняючись на досягнутому, 26.07.2019, приблизно о 08 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи водієм з пасажирських перевезень на маршруті №18 ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС», перебуваючи на робочому місці, рухався по «Південному мосту» на території Самарського району в м. Дніпро, де відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», зупинений екіпажем Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у складі інспекторів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за порушення підпункту «а» пункту 2.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Після зупинки вказаного транспортного засобу інспектори УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виказали ОСОБА_3 законну вимогу - пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В цей час, у ОСОБА_3 , якій достовірно знав про те, що має при собі підроблений документ, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме завідомо підробленого посвідчення водія, бланк якого затверджений постановою КМУ «Про затвердження технічного опису бланка міжнародного посвідчення водія» №47 від 31.01.1992.

Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно в 08 годині 41 хвилин, знаходячись на «Південному мосту» на території Самарського району в м. Дніпро, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 співробітникам Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто використав завідомо підроблене посвідчення.

Так, згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №3/2.3/603 від 15.08.2019, бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту бланкам посвідчень водія встановленого зразка (виготовленим на Поліграфічному комбінаті «Україна»).

Крім того, відповідно до інформації наданої Територіальним сервісним центром №1241 регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України та книгами обліку, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видано 16.02.2016, в ТСЦ 1241 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом керування транспортними засобами категорій «В», «С». Згідно вимог «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керувати транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженого наказом МВС України від 07.12.2009 №515, для отримання посвідчення водія з відкриттям вищої категорії на право керування транспортними засобами «D» або «СЕ», маючи при цьому посвідчення водія з правом керування транспортними засобами категорії - «В», «С», необхідно закінчити учбовий заклад з перепідготовки водіїв, скласти іспит в ТСЦ МВС України та отримати інше посвідчення водія.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 наведене обвинувачення визнав у повному обсязі та підтвердив всі обставини, які вказані у обвинувальному акті та суду показав, 16.02.2016 в територіальному сервісному центрі в Дніпропетровській області отримав посвідчення водія, з правом керування транспортними засобами. Приблизно у вересні 2017 через всесвітню мережу Інтернет, на сайті «ОЛХ», знайшов повідомлення про виготовлення посвідчення водія для керування автотранспортом відповідно до категорій - «В», «С», «D», «СЕ». Вказане посвідчення, хотів виготувати на своє ім`я, з метою його подальшого використання. За грошову винагороду у сумі 5000 гривень домовився з невідомою йому особою через вказане повідомлення про повне виготовлення зазначеного посвідчення. Через месенджер «Viber» відправив невідомій йому особі фотографії його паспорту та дійсне посвідчення водія, тобто документи необхідні для виготовлення зазначеного посвідчення. Потім, відповідно до раніше узгодженої домовленості переказав грошові кошти в сумі 5000 гривень, через термінал банку на банківський рахунок, за виготовлення посвідчення водія. 30.11.2017 він знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. М.Маліновського, 130, отримав від особи з якою раніше в нього була домовленість, посвідчення водія. Також зазначив, що у липні 2019, пізніше, він дізнався від рідного брата про наявність вакансії на посаду водія автотранспортного засобу на пасажирські перевезення. Після чого, 26.07.2019, він прибув до ТОВ «Автотранссервіс», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, Лоцманський Узвіз, №8 та звернувся у відділ кадрів з письмовою заявою про прийняття його на роботу у ТОВ «Автотранссервіс», на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) та надав вказане підроблене посвідчення водія. На підставі цього, його було прийнято на вказану посаду. 26.07.2019, приблизно о 08 годині 40 хвилин, він керуючи автомобілем «Mercedes Benz Sprinter», будучи водієм з пасажирських перевезень на маршруті №18 ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС», перебуваючи на робочому місці, рухався по «Південному мосту» на території Самарського району в м. Дніпро, де його зупинили співробітники патрульної поліції та попрохали пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що він надав підроблене посвідчення водія останнім.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощенного і скороченого розгляду.

Суд, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні умисних злочинів, що виразилися у сприянні, шляхом надання засобів для підроблення посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою, його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, а також суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, що виразився у використанні завідомо підробленого документа, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно (т. 1 а.п. 93), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.п.90-92), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Враховуючи викладене, приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання меш суворого покарання більш суворим.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50,65,66,67, 75, 76 КПК України, ст.ст. 100,124, 342-380 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу, а саме:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (тисячу сімсот) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання меш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді штрафу, у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (тисячу сімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, одержувач УК у Чечелівському районі м. Дніпра/Чечел., р./24060300, , банк отримував Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, номер рахунку 4008, код бюджетної кваліфікації 24060300, найменування коду бюджетної класифікації: інші надходження, призначення платежу за експертизу від 15.08.2019 під № 3/2.3/603 (т. 1а.п.32).
Речові докази:

- посвідчення водія на бланку серії НОМЕР_1 , з категоріями «В» та «С», яке визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 28.08.2019 та передано на відповідальне зберігання, відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_3 (т.1 а.п.65,66)- повернути власнику за належністю ОСОБА_3 ;
- посвідчення водія на бланку серії НОМЕР_1 , яке визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 26.07.2019 (т.1 а.п.12), та передано на зберігання до камери схову Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (т.1 а.п. 12) знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1