"02" жовтня 2019 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Зазначив, що дане клопотання прокурора про накладення арешту на майно було розглянуто в судовому засіданні без належного повідомлення та участі представника власника напівпричіпа KOGEL д.р.н. НОМЕР_1 ТОВ «Оргхарчопромсервіс».
Продовження в подальшому фактичного виконання ухвали суду про арешт речового доказу, а саме напівпричіпу KOGEL д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Оргхарчопромсервіс», що фактично зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, на його думку, є недоцільним, оскільки в рамках досудового розслідування його було оглянуто як слідчим так і експертом, виконано судові експертизи в яких у слідчого органу виникала необхідність.
Посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст.ст. 24, 174 КПК України заявник вказав, що на теперішній час відпала потреба у арешті напівпричіпу KOGEL НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Оргхарчопромсервіс», шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, і арешт майна лише призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності власника ТОВ «Оргхарчопромсервіс» та суттєво позначиться на його інтересах.
Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с. 15), однак в судове засідання не з`явилися.
Представник ТОВ «Оргхарчопромсервіс» - адвокат ОСОБА_3 причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Неявка учасників процесу, у відповідності до ст. 174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Проте належних доказів завершення експертного дослідження арештованого майна та стану досудового розслідування слідчому судді не надано, що позбавляє можливості правової оцінки актуальності арешту напівпричепу.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргхарчопромсервіс» - адвоката ОСОБА_3 є передчасним та задоволенню не підлягає.
Роз`яснити власнику, що відмова у задоволенні клопотання не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1