06.08.2019
Справа № 642/5324/19
Провадження № 1-кс/642/2954/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2019 року головуючий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід,
встановив:
До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла скарга ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого від 25.07.2019 про відмову у визнанні потерпілою, на невнесення відомостей в ЄРДР, не вчинення слідчим слідчих дій за клопотанням.
Скарга була розподілена для розгляду слідчому судді ОСОБА_3 .
02.08.2019 слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід у вказаній скарзі, вказуючи, що серед заявлених вимог ОСОБА_4 , крім того, просить визнати протиправним відповідь слідчого від 23.07.2019 про відмову у розгляді її клопотання від 22.07.2019 та бездіяльність слідчого з не вчинення процесуальних/слідчих дій, про які зазначено в клопотанні, при цьому, як слідує зі скарги, в клопотанні від 22.07.2019 ОСОБА_4 просила слідчого, серед іншого, провести допит в якості свідка ОСОБА_5 з приводу спілкування з суддею Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_6 поза судовим засіданням з метою домовленості з ним про прийняття підробленої довідки та долучення її до матеріалів справи в якості доказу. Оскільки він перебуває у робочих відносинах із суддею ОСОБА_6 , дана обставина може викликати сумнів в його об`єктивності та неупередженості при розгляді даної скарги, тому він у відповідності до положень п.4 ч.1 ст. 75 КПК України заявив самовідвід.
В судове засідання скаржник не з`явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Неявка скаржника не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід за відсутності осіб, що не з`явились.
Згідно положень ч.4 ст.107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
В скарзі, поданій слідчому судді Ленінського районного суду м.Харкова, яка розподілена в провадження слідчому судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просить, зокрема, визнати протиправним відповідь слідчого від 23.07.2019 про відмову у розгляді її клопотання від 22.07.2019 та бездіяльність слідчого з не вчинення процесуальних/слідчих дій, про які зазначено в клопотанні, при цьому, як слідує зі скарги, в клопотанні від 22.07.2019 ОСОБА_4 просила слідчого, серед іншого, провести допит в якості свідка ОСОБА_5 з приводу спілкування з суддею Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_6 поза судовим засіданням з метою домовленості з ним про прийняття підробленої довідки та долучення її до матеріалів справи в якості доказу.
Вичерпний перелік підстав для відводу слідчого судді визначений ст. 75 КПК України.
Відповідно до вимоги ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Статтею 81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно із ч. 6 ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".
Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".
Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.
Судом встановлено, що подана заява про самовідвід містить дані, які унеможливлюють розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого від 25.07.2019 про відмову у визнанні потерпілою, на невнесення відомостей в ЄРДР, не вчинення слідчим слідчих дій за клопотанням, в зв`язку з тим, що існують підстави, які можуть викликати сумнів в неупередженості слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 .
Таким чином, дослідивши заяву про самовідвід, з метою забезпечення неупередженого розгляду скарги ОСОБА_4 , недопущення конфлікту інтересів та усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності суду, суд вважає, що заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369-372 КПК України, суд, -
ухвалив:
Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого від 25.07.2019 про відмову у визнанні потерпілою, на невнесення відомостей в ЄРДР, не вчинення слідчим слідчих дій за клопотанням (642/5324/19, 1-кс/642/2941/19) та передати дану скаргу на розгляд іншому слідчому судді, визначеному в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий