Справа №560/1886/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 09 жовтня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камиш, Чаплинського району Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіти неповної загальної середньої, непрацюючого, неодруженого, засудженого вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2018 року за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2018 року за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт, які мав відбувати у Бережницькій сільській раді Дубровицького району Рівненської області, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим, що у разі ухилення від відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, умисно, без поважних причин не з`являвся до Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області для відбування покарання в період з 03 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 року та з 21 серпня 2018 року по 04 вересня 2018 року, тим самим не відпрацювавши 96 годин громадських робіт, призначених йому вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2018 року.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, щире каяття, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ".

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно частини 4 статті 71 Кримінального кодексу України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абзацу 1 пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", за сукупністю вироків (стаття 71 Кримінального кодексу України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Тому, відповідно до вимог статті 71 Кримінального кодексу України та з урахуванням вимог статті 72 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 слід повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначену вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2018 року.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд вважає за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушення не заподіяна.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до статей 71, 72 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 до призначеного покарання по даному вироку суду приєднати повністю невідбуту частину покарання за вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2018 року, з розрахунку одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, призначивши остаточно покарання у виді 1 (одного) року 12 (дванадцяти) днів обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1