Справа № 367/7616/19
Провадження № 1-кс/367/1859/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду клопотання старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001364 від 03.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ірпінь, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, -

в с т а н о в и в :
26.09.2019 року старший слідчий СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів

Згідно клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 29.06.2017 року визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.04.2019 року ОСОБА_6 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 10 днів. Таким чином, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за ч. 2 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин, передбачений ст. 309 КК України за наступних обставин. Так, ОСОБА_6 , 02.08.2019 року приблизно о 19 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), проходячи поряд із житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, повторно, незаконно зберігав починаючи з невстановленого проміжку часу до 02.08.2019 року 19 год. 00 хв. наркотичну речовину, обіг якої обмежено метадон (фенадон), масою метадону в речовині 0,124 г. без мети збуту при собі в правій кишені власних штанів, що знаходилась у згортку фольги. Так, 19.09.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно. Підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, являються зібрані докази у кримінальному провадження, а саме: рапорт о/у СКП Ірпінського ВП ОСОБА_7 про виявлення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події від 02.08.2019 року в ході якого виявлено та вилучено згорток фольги в середині якого дві таблетки білого кольору та невідома кристалоподібна речовина білого кольору схожа на наркотичну речовину "Метадон", протокол допиту свідка ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 , висновок експерта від 09.09.2019 року № 11-2/4919, протокол допиту свідка ОСОБА_10 , , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідкам ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідкам ОСОБА_11 . Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: - переховуватися від органу досудового розслідування та суду; - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній не має міцних соціальних зв`язків, та усвідомлюючи невідворотність реального покарання будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за ч. 2 ст. 309 КК України, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років позбавлення волі (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови). Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків на території Київської області; підозрюваний не має постійного місця роботи, підозрюваний раніше судимий та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення аналогічного злочину. Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності. Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Необхідно зазначити наступне, даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань. Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Також, встановлено, що ОСОБА_6 за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 29.06.2017 року визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.04.2019 року ОСОБА_6 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 10 днів. Таким чином, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за ч. 2 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин, передбачений ст. 309 КК України. Вказане вище підтверджує той факт, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків. Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії. Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, оскільки є саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 вважає ризики не обґрунтованими, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001364 від 03.08.2019 року, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.194 ч.1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування отримано вагомі докази про те, що злочин скоїв підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 19.09.2019 року повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Але слідчому судді не надані достатні дані на обґрунтування вимог ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Проте прокурором в судовому засіданні не було доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 має намір переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, та перешкоджатиме кримінальному провадженню або його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Прокурором не доведено, з урахуванням особи підозрюваного, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання доведеним ризикам, тобто не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України.

Суд зауважує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, на обліку у лікаря- психіатра не перебуває, мешкає разом з батьком та братом, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, а тому врахувавши наведені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід, передбачений ст.181 КПК України, у виді домашнього арешту здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена слідчим та прокурором при розгляді даного клопотання.

Відповідно до положень ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором клопотання.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбачено ч.2 ст. 309 КК України, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001364 від 03.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною цілодобово покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Початок строку дії ухвали обчислювати з 26.09.2019 року.

Закінчення строку дії ухвали 24.11.2019 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Копію ухвали надіслати до Ірпінського ВП ГУ НП України в Київській області для постановки підозрюваного на облік та здійснення за ним контролю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1