Справа № 468/1308/19-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

21.10.2019 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженню №0000423 за ознаками злочинів, передбачених статтями 15 ч. 3 та 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18.10.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000423, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених статтями 15 ч. 3 та 185 ч. 3 КК України, за фактом незакінченого замаху на викрадення майна з магазину ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 .

З клопотання вбачається, що 04.10.2019 року в період з 04.46 год. по 06.05 год. слідчим було проведено огляд місця події в полі біля с. Новоіванівка Баштанського району, в ході якого було здійснено проникнення до автомобіля марки "Фольксваген В5", срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , на якому ймовірно пересувалися особи, що намагалися вчинити злочин, в ході якого було вилучено зазначений автомобіль, а також наявне в ньому майно та речі, які постановою слідчого від 04.10.2019 року визнані речовими доказами по вказаному провадженню.

Слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, обґрунтовуючи клопотання тим, що вказаний транспортний засіб та наявне в ньому майно 04.10.2019 року визнані речовими доказами по справі, на них могли зберегтись сліди злочину, тому для збереження вказаного майна в якості речових доказів слід накласти на нього арешт.

Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2019 року; копію протоколу огляду місця події від 04.10.2019 року; копію постанови про визнання речовим доказом від 04.10.2019 року; копію ухвали слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області про відмову в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду від 08.10.2019 року; копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; копію заяви ОСОБА_5 від 04.10.2019 року; копію протоколу допиту потерпілої від 08.10.2019 року; копію ухвали слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.10.2019 року), слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
При цьому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України відповідне обґрунтування необхідності арешту майна має бути викладене в письмовому клопотанні та підтверджене доданими до клопотання документами і слідчий суддя з урахуванням принципу диспозитивності обмежений виключно відповідним обґрунтуванням письмового клопотання та доданими до нього документами.
Крім того, відповідно до ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Також відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріплених в ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З тексту клопотання слідує, що слідчий просить накласти арешт на вилучені автомобіль та інше майно з метою їх збереження як речових доказів. Також з матеріалів клопотання вбачається, що вказане майно було вилучене слідчим в ході здійснення проникнення до володіння особи (транспортного засобу "Фольксваген В5", срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 ) без ухвали слідчого судді на таке проникнення.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу)

При цьому з наявної в матеріалах клопотання ухвали слідчого судді від 08.10.2019 року слідує, що при зверненні слідчим із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду автомобіля "Фольксваген В5", срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , слідчим суддею було відмовлено в наданні такого дозволу у зв`язку з тим, що слідчим було проведено огляд (фактично обшук) транспортного засобу без понятих та без фіксації такого огляду за допомогою аудіо- та відеозапису, тобто з порушенням встановлених КПК України вимог до його проведення, а також, що слідчим було порушено визначені ч.3 ст. 233 КПК України строки звернення до слідчого судді з таким клопотанням.

Відповідно до положень ч.3 ст. 233 КПК України у випадку відмови слідчим суддею у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки слідчим суддею було відмовлено у наданні дозволу на проведення огляду вказаного автомобіля (проникнення до володіння особи), тому вилучені в ході такого огляду автомобіль та інше майно не можуть бути використані у кримінальному провадженні в якості речових доказів у зв`язку з їх недопустимістю. Вказане, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість клопотання слідчого про необхідність арешту вказаного майна з метою його збереження в якості речових доказів по даному кримінальному провадженню, оскільки слідчим в супереч вимогам ч.2 ст. 173 КПК України не доведена можливість використання таких вилучених речей в якості доказів.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази на підтвердження доводів слідчого про те, що вилучені автомобіль та інше майно, на які слідчий просить накласти арешт, мають значення для розслідування кримінального провадження за фактом замаху на крадіжку з магазину ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що особи, які намагалися вчинити крадіжку з магазину, пресувалися саме на вказаному автомобілі.
Натомість в протоколі допиту потерпілої ОСОБА_5 відсутні відомості про те, що потерпіла була очевидцем того, що особи, які намагалися проникнути до приміщення магазину, взагалі пересувалися на будь-якому транспортному засобі, зокрема на вказаному у клопотанні автомобілі "Фольксваген В5", срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 . Інших доказів, які б підтверджували доводи клопотання, слідчим не надані.

Вказане, у свою чергу, свідчить про безпідставність та необґрунтованість тверджень слідчого про те, що незаконно вилучені автомобіль та наявне в ньому майно мають значення речових доказів саме у кримінальному провадженні за фактом вчинення замаху на крадіжку з магазину ОСОБА_5 .
Також з матеріалів клопотання слідує, що двоє невідомих осіб намагалися вчинити крадіжку з магазину в с. Новоіванівка Баштанського району Миколаївської області близько 02.00 години 29.09.2019 року. Проте слідчим було виявлено автомобіль "Фольксваген В5", срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та здійснено проникнення до нього лише 04.10.2019 року, тобто після спливу значного проміжку часу з моменту вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, що також вказує на необґрунтованість клопотання в частині того, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, стосується розслідування саме зазначеного кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання слідчим не було доведено, що майно, на яке слідчий вважає за необхідне накласти арешт, може мати значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, та що вказані речі через порушення процедури їх вилучення взагалі можуть бути використанні як докази, то це є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У х в а л и в :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000423, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених статтями 15 ч. 3 та 185 ч. 3 КК України, за фактом незакінченого замаху на викрадення майна з магазину ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: