Справа № 645/3492/18
Провадження №1-кп/645/233/19
У Х В А Л А
іменем України

21 жовтня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.08.2019 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 25.10.2019 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду справи до вказаного строку прокурор ОСОБА_3 заявила про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідка, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений заперечували проти продовження вказаного запобіжного заходу, вказуючи на відсутність ризиків, про які зазначав прокурор, відсутність у ОСОБА_5 намірів переховуватись від суду чи впливати на свідка, та просили про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Підставою для зміни запобіжного заходу зазначено визнання обвинуваченим своєї вини, недоведеність ризиків, на які посилався прокурор.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна; під час досудового розслідування уникав явки до слідчого, змінив своє місце проживання, що може свідчити про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність вказаного ризику матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, та продовжує обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,-

П о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19.12.2019 р.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її проголошення; в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: