Справа № 635/5736/19
Провадження № 1-в/635/579/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільненнящодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхні Буздугани Унгенського району Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, який одружений, не працює, який до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.11.2008 Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 358, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;
- 22.06.2011 Сімферопольським районним судом АР Крим за ч. 1 ст.152, ч. 153, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 06.06.2012 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 186, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково з Оріхівської ВК № 88 на не відбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 4 дні;
- 12.11.2015 за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 10.02.2016 за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;
засуджений: 27 лютого 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення,-
ОСОБА_4 засуджений 27 лютого 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2016 остаточно засуджено до 5 років З місяців позбавлення волі.Зараховано час попереднього ув`язнення з 15.09.2016 по 20.09.2016 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015.За ч. 4 ст. 70 КК України зараховано відбуття частини покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2016 з 15.06.2015 по 26.02.2017 враховуючи, що період з 15.06.2015 року по 10.02.2016 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.06.2018 невідбуту частину покарання у виді 1 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі замінено на більш м`яке - обмеження волі на той самий строк згідно ст. 82 КК України. Зараховано в строк покарання за правилами ст. 72 КК України, час слідування під вартою до виправного центру.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.03.2019 згідно ст. 58 КВК України, ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано час слідування під вартою до виправного центру з 29.01.2019 по 28.02.2019 з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі.
Початок строку відбування покарання 15.06.2015.
Кінець строку відбування покарання 22.12.2019.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.
Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 прибув до Державної Установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» 09.07.2019 з Широківського ВЦ №75.
Під час відбування покарання до праці та робіт з благоустрою не залучався, оскільки за направленням лікаря весь час перебував на лікуванні у КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
За час утримання в установі випадків порушення вимог порядку та умов відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не має. Характеризується посередньо.
У відношенні до представників адміністрації виправного центру тактовний. Дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги.
За характером врівноважений. У відношенні до засуджених не конфліктний.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. На профілактичних обліках не перебуває.
Виконавчі листи до установи не надходили.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби Державної установи «Хролівський випраний центр № 140», засуджений ОСОБА_4 до праці та робіт з благоустрою не залучався, оскільки за направленням лікаря весь час перебував на лікуванні у КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, у тому числі проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, має п`ять судимостей.
Крім того, до засудженого ОСОБА_4 раніше вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк.
Отже, можна зробити висновок, що після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не робив та знову вчинив злочин, за що був засуджений до позбавлення волі.
Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Веселівський виправний центр (№8) та спостережної комісії при Веселівській районній державній адміністрації щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2017.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 16.01.2019 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, Ухвалу Веселівського районного суду Запорізькоїобласті від 20 вересня 2018 року, якою у задоволенні спільного подання Державної установи «Веселівський виправний центр (№8) та спостережної комісії при Веселівській районній державній адміністрації щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2017 року, відмовлено залишено без змін.
Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, передбачений ч. 7 ст. 539 КПК України річний строк з дня набрання законної сили ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 20.09.2018 на день розгляду даного клопотання ОСОБА_4 не сплинув.
Крім того, згідно Висновку старшого інспектора ГСВПР ДУ «Широківський ВЦ (№75)» від 08.07.2019, засуджений ОСОБА_4 грубо порушив п.2 ч. 1 розділу ІІ ПВР УВП, за порушення режиму утримання засуджений покараний в дисциплінарному порядку правами начальника установи.
Отже, після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, у їх сукупності, за увесь період відбування засудженим покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про те, щозміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року, та відносно засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.
З огляду наведеного, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим та передчасним, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Хролівський випраний центр (№140) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1