Справа № 991/1321/19
Провадження1-кс/991/1801/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
30.10.2019 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 із вимогами про:
- зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою за вих. № 3442/22 від 22.10.2019 про вчинення кримінального правопорушення начальником Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , заступником начальника Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , начальником СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України;
- зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 надати належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях;
- зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 повідомити суд про виконання ухвали.
В обґрунтування вимог скарги заявник зазначає, що 22.10.2019 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою за вих. № 3442/22 про вчинення начальником Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , заступником начальника Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , начальником СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
Протиправність дій вищевказаних осіб, за твердженням заявника, полягає у невиконанні ними вимог ст. 214 КПК України щодо реєстрації його усної заяви про вчинення злочинів директором ТОВ «Хостмайстер», ТОВ «Центр Інтернет Імен України», ТОВ «Інтернет Інвест», ТОВ «Хостинг Україна» та іншими особам, та неправдивому повідомленні щодо відсутності можливості у встановленні місцезнаходження підозрюваних осіб.
В заяві про вчинене кримінальне правопорушення посилається також на те, що вищеназвані особи займаються вимаганням коштів від слідчих СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, а ті в свою чергу вимагають хабарі від потерпілих від злочинів та саботують проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Такі дії заявник також розцінює як перешкоджання виконанню ним громадських обов`язків.
Проте всупереч положенням ст. 214 КПК України Національне антикорупційне бюро України не повідомило його про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою та не надіслало йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заявник стверджує, що своєю бездіяльністю, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 24 годин після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення детективи Національного антикорупційного бюро України грубо порушили вимоги кримінального процесуального законодавства України.
Ухвалою від 31.10.2019 слідчий суддя відкрив провадження за скаргою, яку було призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.11.2019.
ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд скарги без його участі. Скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Представника Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не прибув, надіслав заяву в якій просив відмовити у задоволенні скарги та проводити її розгляд без їх участі.
У поясненнях представник НАБУ вказав, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявником не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, здійснення посадовими особами кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро, у зв`язку із чим листом за вих. № 11/225/36508 від 23.10.2019 заяву було скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві для розгляду відповідно до компетенції.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання усіх учасників судового провадження фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.
Зі змісту ст. 214 КПК України вбачається, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий (детектив), прокурор.
Разом з цим, дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення начальником Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , заступником начальника Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , начальником СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
Доводи заявника фактично ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.
Крім наведеного, слідчий суддя вважає за необхідне вказати про таке.
Згідно з ч. 5 ст. 216 КПК України за Національним антикорупційним бюро України визначена підслідність щодо злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України, у разі їх вчинення визначеним колом суб`єктів.
Зокрема, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України злочин відноситься до підслідності НАБУ у разі його вчинення особою вищого складу Національної поліції. До осіб, які підпадають під вимоги п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 80 Закону України «Про Національну поліцію» відносяться генерал поліції третього рангу; генерал поліції другого рангу; генерал поліції першого рангу.
Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
Зважаючи на наведені вище положення закону, відмова Національного антикорупційного бюро України в реєстрації заяви про вчинення кримінального правопорушення та направлення заяви до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві є обґрунтованим.
За наведених вище обставин відсутні підстави для задоволення скарги, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що у її задоволенні належить.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1