Справа № 452/1863/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Шев ченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 13.04.2017р. за № 0000430 про обвинувачення -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Острів Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ,-

встановив:

ОСОБА_7 , 12 квітня 2017 року, близько 20:15 год., знаходячись по місцю свого проживання,- в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті довготривалих неприязних відносин із своїм сином ОСОБА_10 , після чергового конфлікту, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті, в той момент коли потерпілий лежав на ліжку, наніс останньому сокирою декілька ударів по голові.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, обвинувачений ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 відкриту черепно-мозкову травму, яка супроводжувалась множинними рубаними ранами голови, множинними переломами черепу та обличчя, руйнуванням речовини мозку, крововиливами в оболонки, тканину і шлуночки мозку, які не є сумісними із життям, та від яких ОСОБА_10 помер на місці події.

В ході проведення підготовчого розгляду потерпілою ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов, відповідно до якого вона просить стягнути з обвинуваченого 1 000 000 грн. у відшкодування моральної шкоди , заподіяної внаслідок вбивства її сина.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України визнав частково . Зазначив , що дійсно у нього з сином ОСОБА_10 тривалий час були неприязні стосунки. Син був дуже агресивний та неодноразово наносив йому побої, в результаті чого обвинувачений отримував медичну допомогу. 12.04.2017 р. в них теж виник конфлікт та син жорстоко наносив йому побої, від яких на деякий період часу обвинувачений навіть втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив що син п`яний спить на ліжку. Так як терпіти знущань над собою з боку сина він більше не міг, то з метою самооборони від його протиправних дій, взяв сокиру і кілька разів вдарив нею по голові сина ОСОБА_11 , який в той час спав. Вважає, що лише в такий спосіб міг захистити себе від агресії сина та свої дії кваліфікує не як умисне вбивство, в як необхідну оборону. Після вказаних подій він пішов до сусідів щоб повідомити їм про те, що сталося. Заперечив обвинувачений проти задоволення цивільного позову. Вказав, що син не хотів жити з матір`ю, в них були погані стосунки і були випадки, коли син і своїй матері наносив побої.

Суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, незважаючи на часткове заперечення ним вини, повністю і об`єктивно стверджується зібраними та дослідженими в ході розгляду провадження доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_10 та колишньою дружиною обвинуваченого. Шлюб з ОСОБА_7 не склався із-за систематичного зловживання останнім спиртними напоями. Він завжди був агресивним, тому вона та їх діти жили в неналежних умовах. Обвинувачений неодноразово за час спільного проживання наносив їй побої, не займався вихованням дітей, бив їх, виносив з дому та продавав нажите майно. Вона з синами змушена була неодноразово втікати з будинку, рятуючись від агресії чоловіка. Це і призвело до розірвання шлюбу. Після повернення з армії їх спільного сина ОСОБА_11 , останній проживав з батьком в одному будинку. З 2010 року вона в с. Острів не проживала. Проте зі слів сина, з яким вона постійно спілкувалась по телефону, їй відомо, що обвинувачений постійно провокував конфлікти. Він викрадав у сина речі та кошти, вимагав купляти спиртне, погрожував йому ножем. Неодноразово погрожував і ОСОБА_11 й іншому їх спільному синові ОСОБА_12 , що вб`є їх , коли вони будуть спати. Тобто до злочину її колишній чоловік готувався давно. Відтак, між її колишнім чоловіком та сином склались дуже напружені стосунки, що і призвели до трагедії, внаслідок якої вона втратила дитину . Про вбивство сина вона дізналась від свекрухи. 12. 04.17 року , ввечері , коли вона була в іншому місті, їй зателефонувала мати обвинуваченого та сказала, що ОСОБА_13 вбив ОСОБА_14 . Спочатку вона не повірила і зателефонувала на мобільний сина , проте по телефону з нею розмовляв її колишній чоловік , який в зухвалій формі сказав, що зарубав ОСОБА_11 . Після вказаної розмови вона відразу зателефонувала у швидку медичну допомогу та повідомила про те, що в с. Острів сталася біда . При цьому вона надіялась, що синові лише спричинено незначні ушкодження і медики його врятують. Проте, працівник лікарні повідомила,що виклик за вказаною адресою вже був зафіксований, туди виїздили медики та констатували смерть молодого хлопця. Після цього їй почали телефонувати сусіди і родичі , повідомляючи про трагедію, що сталась з її сином. На наступний день вона приїхала в м. Самбір , де спочатку з`явилась на виклик до слідчого, в подальшому з сином ОСОБА_12 пішла в морг для організації поховання сина ОСОБА_11 . Потерпіла просила якнайсуворіше покарати обвинуваченого, який в силу агресивного характеру може позбавити життя і інших людей. Смерть сина завдала їй значних моральних страждань. ЇЇ син був хорошою людиною, мав намір одружитись ,їхати на заробітки до Польщі та будувати власний будинок для нової сім`ї. Обвинувачений позбавив її можливості спілкуватись з сином, приймати участь у вихованні внуків. ЇЇ біль із-за втрати сина, якому було лише 25 років, є безмежним. Тому просила стягнути з обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн.

З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 вбачається, що він є сином обвинуваченого та рідним братом потерпілого. На момент події він не проживав у с. Острів, проте знає про конфлікти, що виникали між братом та батьком. Про вбивство батьком брата йому повідомили по телефону сусіди близько 21 год. 30 хв. , 12.04.2017 р. Зокрема сусід ОСОБА_15 розповів, що зайшов в будинок і бачив окривавлену сокиру та мертвого ОСОБА_11 . На наступний день свідок з жінкою приїхав у м. Самбір, де в приміщенні поліції бачив батька, який сам зізнавався, що вбив свого сина та каявся у скоєному. Проте відносини в сім`ї завжди були поганими. Батько бив матір і їх з братом, в результаті чого мати розлучилась. Свідок проживав у с. Острів до 2008 року. Змушений був поїхати з хати, оскільки батько неодноразово йому погрожував вбивством . Одного разу батько п`яний навіть вдарив його вилами, в результаті чого поламав ребро. На той час свідкові було 15-16 років. Брат ОСОБА_11 залишився проживати в с. Острів. До армії він ще терпів батькові образи та побої, проте після повернення з армії не давав себе бити , що і призводило до конфліктів. Свідок зазначив , що брат з батьком ненавиділи один одного, обвинувачений часто погрожував синові вбивством. Про це свідкові відомо зі слів його брата ОСОБА_11 , з яким у них були хороші стосунки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що на даний час постійно не проживає у с. Острів Самбірського району Львівської області, проте часто приїздить до родичів. 12.04.17 р. він якраз був у сусідньому з сім`єю ОСОБА_17 господарстві ОСОБА_18 . Ввечері, близько 20 год., до них на подвір`я зайшов ОСОБА_19 та сказав, що вбив сокирою сина , просив викликати поліцію та швидку допомогу. Йому ніхто не повірив , адже конфліктував він з сином ОСОБА_11 постійно, відносини між ними були погані. ОСОБА_7 пішов, проте згодом на подвір`я прийшли інші сусіди і повідомили про трагедію. Свідок не заходив в будинок обвинуваченого і не бачив місця події. Зазначив лише , що і ОСОБА_7 і його син ОСОБА_11 часто вживали алкоголь. У потерпілого виникали неодноразово конфлікти і з сусідами із-за його агресивного характеру.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , даними в судовому засіданні про те, що він є сусідом обвинуваченого. Відносини у ОСОБА_7 з сином тривалий час були дуже погані. Наконечний ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями, був дуже агресивний. Він неодноразово наносив побої своєму батькові, бабусі. Свідкові відомо, що обвинувачений кілька разів перебував в медичний установах, де йому надавали допомогу після таких побоїв. 12.04.2017 р., близько 20.00 год., до нього на подвір`я прийшов ОСОБА_19 та сказав, що не витримав, взяв сокиру і вдарив нею свого сина ОСОБА_11 . Свідок йому не повірив та на пропозицію обвинуваченого не пішов в його будинок. Тоді ОСОБА_19 від нього пішов до будинку, де проживає ОСОБА_15 .

Показаннями свідка ОСОБА_15 , даними в судовому засіданні про те, що ввечері 12.04.17 р. до нього зайшов його сусід ОСОБА_19 та попросив телефон, щоб зателефонувати в поліцію. Свідок йому спершу відмовив, бо не маючи свого телефону, обвинувачений кожного місяця по 8-10 разів з його телефону викликав то поліцію то швидку допомогу в зв`язку з агресивною поведінкою його сина ОСОБА_11 . ОСОБА_19 пішов, а через кілька хвилин до нього зайшов їх спільний сусід ОСОБА_20 і сказав, що в сусідів біда і попросив разом з ним пройти в будинок, де проживав обвинувачений. Там вони побачили, що на ліжку лежить ОСОБА_21 весь в крові, голова розбита, а недалеко від ліжка була окривавлена сокира. На той час потерпілий ще був живий і хрипів. Коли незабаром приїхали медики швидкої допомоги, то зафіксували, що ОСОБА_11 вже помер. В приміщенні будинку було видно кров і в коридорі, і в кімнаті, з чого свідок зробив висновок, що обвинувачений бився з сином. ОСОБА_11 був дуже агресивний. Його боялося все село. Із-за нестабільного психічного стану він неодноразово лікувався в психлікарні, оскільки намагався собі різати вени. В приступах агресії він бив сусідів, поштарку, батька та бабцю, з якими разом проживав. Мати потерпілого теж розповідала, що він приїздив до неї і наносив їй побої. Також свідок зазначив, що йому теж ОСОБА_11 безпричинно наніс побої, в результаті чого у нього були поламані ребра. Працівники поліції кожного місяця по кілька разів приїздили за адресою проживання потерпілого, щоб його вгамувати. Обвинувачений неодноразово був весь синій від побоїв, які йому наносив син.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , даними в судовому засіданні про те , що вона є дочкою ОСОБА_18 , який вже допитувався у даній справі. Вона проживає по сусідству з будинком ОСОБА_17 . Ввечері 12.04.17 року вона чула розмову між її батьком і обвинуваченим. Зокрема ОСОБА_19 прийшов до їх будинку і сказав, що не витримав знущань і вбив свого сина. Батько відмовився йти з ним до будинку, де сталася трагедія. Крім того свідок зазначила, що потерпілий ОСОБА_23 багато біди в селі зробив людям. Він зловживав алкоголем, був агресивним. Постійно бив своїх рідних, з якими проживав. В день трагедії ОСОБА_11 теж побив свого батька. Люди розповідали, що вони разом працювали на городі, стався конфлікт, в результаті якого ОСОБА_11 сильно побив батька. Останній впав та втратив свідомість і односельчани допомагали йому , за заявою свідка була також порушена кримінальна справа. Заяву вона подавала в зв`язку тим, що в період її роботи на посаді продавця у магазині, ОСОБА_21 , перебуваючи у стані сп`яніння, наносив їй побої вимагаючи відкрити магазин та дати йому спиртне. При цьому він зняв з її шиї золотий ланцюжок. Вироку у справі ще не було та порушник покараний не був. Вказані події були в кінці 2016 року. Також свідок зазначила, що матір потерпілого в їх селі давно не проживала та які відносини були у неї з сином свідкові не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , даними в судовому засіданні про те, що він проживає по-сусідству з обвинуваченим. 12.04.17 року ОСОБА_19 прийшов до його будинку та сказав, що вбив свого сина. ОСОБА_24 свідок йому не повірив. Проте пішов звернувся до сусіда ОСОБА_15 і вони разом пішли до будинку обвинуваченого. Там на ліжку вони побачили потерпілого, в якого була розбита голова. Він був ще живий, хрипів. Свідок викликав швидку медичну допомогу та поліцію. При цьому він вийшов з будинку, проте чув, як ОСОБА_19 показував ОСОБА_15 сокиру, якою він вдарив сина. Зі слів односельчан свідкові відомо, що в той десь син сильно побив обвинуваченого . До приїзду поліції обвинувачений сидів на подвір`ї та говорив, що він вбив сина, бо не міг вже терпіти його знущань. Дійсно, ОСОБА_21 був дуже агресивною людиною , часто наносив побої і батькові і бабці, забивав у них гроші. Мати потерпілого давно з ними не проживала.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , даними в судовому засіданні про те, що він є рідним братом обвинуваченого. В с. Острів останній проживав з матір`ю та сином, що є потерпілим у справі. Після розлучення брата його колишня дружина проживала окремо та чи спілкувалась з сином , йому не відомо. Вона залишила сім`ю ще коли ОСОБА_11 був неповнолітній та сина виховувала і доглядала бабуся . Свідок проживає в іншому населеному пункті, відтак не був очевидцем події. Не втручався він і в конфлікти, що виникали в сім`ї. Йому відомо, що потерпілий ОСОБА_11 був дуже агресивним, зловживав спиртними напоями та часто наносив побої бабці та батькові. Одного разу вони з дружиною відвідували обвинуваченого у лікарні в м. Самборі , де йому надавали допомогу після чергового побиття сином . ОСОБА_13 був весь в синцях від нанесених ударів . 12.04.17 р. до нього зателефонував сусід ОСОБА_26 і повідомив, що сталася біда : племінник ОСОБА_14 вбив свого батька . Коли свідок приїхав у село, то виявилось, що навпаки ОСОБА_13 вбив свого сина;

Показаннями свідка ОСОБА_27 , даними в судовому засіданні про те, що вона є матір`ю обвинуваченого і проживала з ним та внуком ОСОБА_11 в с. Острів. Після розлучення сина невістка переїхала проживати в м. Яворів, а внук залишився на вихованні батька і бабці. Коли ОСОБА_11 прийшов з армії, то почав зловживати алкоголем та поводив себе дуже агресивно. Він регулярно наносив побої і їй, і батькові, на нього поступали скарги від більшості мешканців села. То він напав на продавця в магазину, то бив сусідів. Його дії були неконтрольовані, із-за чого до села часто викликали поліцію, його затримували . Але дзвонила його мама, плакала і заяву вони забирали. Одного разу він зламав свідкові руку, неодноразово виганяв з власної хати. Обвинувачений неодноразово теж лікувався після побоїв, які наносив йому син. Згодом ОСОБА_11 сказав що поїде в АТО. Забрав у неї та батька всі гроші, потім телефонував і погрожував, що якщо вони в сусідів не позичать ще грошей, то він приїде і їх вб`є. Коли повернувся з АТО, то став ще агресивнішим. Одного разу її побив, вигнав і більше до хати не пустив. Вона спершу ховалась у сусідів, а потім дочка забрала її жити до себе. Вона не була очевидцем події 12.04.17 року, дізналась від сусідів ,що її син вбив ОСОБА_11 . В подальшому і сам обвинувачений їй розповідав, коли вона приходила на побачення з ним, що не витерпів побоїв, взяв сокиру і вбив сина.

За клопотанням прокурора судом було змінено обсяг дослідження доказів у справі та виключено з числа свідків, яких слід допитати на підтвердження винуватості ОСОБА_7 ( т. 1 а.с. 72 ) - ОСОБА_28 та ОСОБА_29 ( т. 2 а.с. 84, 88 ).

Оцінюючи показання допитаних в процесі розгляду провадження свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Так, у відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

На думку суду, версія обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому та застосування необхідної оборони від неправомірних дій самого потерпілого, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду було досліджено та прийнято судом у якості доказів винуватості ОСОБА_7 письмові докази , представлені стороною обвинувачення.

Так, з протоколу огляду місця події від 12.04.2017 року - території будинковолодіння по вул. Прозорій в с. Острів Самбірського району Львівської області із фототаблицею до нього, вбачається, що 12.04.17 р. було виявлено труп ОСОБА_10 , вилучено сокиру із слідами речовини схожої на кров, змиви з підлоги і зіскоби зі стіни речовини схожої на кров поруч трупа, вилучено паспорт, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, довідки на ім`я ОСОБА_7 , паспорт для виїзду за кордон , військовий квиток та довідки на ім`я ОСОБА_10 (том 1 а.с. 145-158). Труп потерпілого знаходився на ліжку. В приміщенні будинку не було зафіксовано безладу , слідів боротьби між потерпілим та обвинуваченим.

13.04.2017р. ОСОБА_7 було затримано, як особу, підозрювану у вчиненні злочину, що зафіксовано у протоколі затримання (т. 1 а.с.159-161).

У протоколі огляду трупа від 13.04.2017р.(т.1 а.с. 162-169) відображено всі пошкодження , виявлені при огляді трупа ОСОБА_10 .

З висновку експерта № 1021/2017 від 27.04.17р., вбачається, що у ОСОБА_10 виявлено руйнування речовини мозку, множинні переломи черепу та обличчя, множинні рубані рани голови .(т.1 а.с.170).

У протоколі огляду речових доказів від 13.04.2017р. з фото таблицею до нього,що були предметом дослідження в судовому розгляді, відображено огляд сокири зі слідами схожими на кров, наволочки зі слідами речовини, схожої на кров, змиви з підлоги, зіскоби зі стіни речовини схожої на кров біля ліжка, де було виявлено труп, штани спортивні чоловічі та футболка зі слідами речовини, схожої на кров (т.1 а.с. 171-175).

Згідно протоколу огляду речових доказів від 13.04.2017р. з фото таблицею до нього, було проведено огляд двох курток, двох штанів, футболки, трусів, пари шкарпеток та пари берців, які були вилучені під час проведення огляду трупа ОСОБА_10 (т.1 а.с. 176-181).

У відповідності до висновку експерта № 49/17 від 28.04.17р., із фото таблицею до нього , смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритої черепно -мозкової травми, яка супроводжувалась множинними рубаними ранами голови, множинними переломами черепу та обличчя, руйнуванням речовини мозку, крововиливами в оболонки, тканину і шлуночки мозку, які не є сумісними із життям. Рани утворились від дії рубаючого предмету, який контактував з тілом не менше 9 разів. (т.1 а.с. 187-193);

З висновку експерта № 1335/2017-т від 20.04.17р. вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в крові - 3,13 проміле, в сечі 4,53 проміле. (т.1 а.с. 194).

В ході проведення досудового розслідування було проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , результати якого відображені у протоколі від 05.07.18р., з відеозаписом до нього. Вказані докази були предметом дослідження суду. В процесі проведення зазначеної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що внаслідок довготривалих неприязних відносин із сином , ОСОБА_10 , не витримав, взяв сокиру і наніс йому декілька ударів по голові, коли потерпілий лежав на ліжку. При цьому обвинувачений показував механізм нанесення ударів по голові потерпілого (т.1 а.с. 68-69).

Відповідно до постанови про визнання речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів досудового розслідування від 13.04.2017р., визнано речовими доказами: сокиру зі слідами речовини, схожої на кров, яка знаходилась в кімнаті, де було виявлено труп ОСОБА_10 , наволочку зі слідами речовини, схожої на кров, яка знаходилась на ліжку, де було виявлено труп ОСОБА_10 , змиви з підлоги, зіскоби зі стіни речовини, схожої на кров в приміщені кімнати де було виявлено труп ОСОБА_30 , а також штани і футболку зі слідами речовини схожої на кров, що були вилучені під час затримання ОСОБА_7 (т.1 а.с. 182-183).

Постановою про визнання речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів досудового розслідування від 13.04.2017р., визнано речовими доказами: дві куртки, дві пари штанів, футболку, штани, труси, пара шкарпеток та пара берців, що були вилучені під час проведенні огляду трупа ОСОБА_10 (т.1 а.с.185-186).

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання обвинуваченого на застосування ним необхідної оборони від неправомірних дій самого потерпілого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Право на необхідну оборону є природним правом кожної людини і його ніхто не може бути позбавлений, незалежно від можливості звернутися за допомогою до правоохоронних органів. Крім того, право на необхідну оборону є конституційним правом кожного громадянина України.Згідно до ч.2 ст.27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Невід`ємним елементом необхідної оборони є наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного діяння.

Дійсно, згідно висновку судової медичної експертизи від 14 квітня 2017 № 86/17 у ОСОБА_7 було виявлено перелом 9 ребра справа по середньо-аксилярній лінії, синець в потиличній ділянці справа, два садна в лобній ділянці зліва, синці на нижніх повіках обох орбітальних ділянок, синець на задній поверхні грудної клітки справа в проекції 9-10 ребер по задньо-пахвовій лінії, синець на передній поверхні грудної клітки зліва по білягрудинній лінії на рівні 4-5 ребер, синець на передній поверхні правого плеча в верхній третині, синець на передній поверхні лівого плеча в верхній третині, глибоке садно в ділянці основи фаланги першого пальця лівої кисті, синець на передній поверхні лівого колінного суглобу, які утворилися від дії твердих тупих предметів, не характерні для утворення внаслідок вільного падіння з положення стоячи, по давності утворення може відповідати 12 квітня 2017 року і відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довго тривалості розладу здоров`я.

Висновком судово-медичної експертизи від 13.04.2017 № 49/17 зафіксовано 6 саден на тильній поверхні правої кисті трупа Наконечного Володимира , які утворилися від дії твердих предметів чи при ударі рукою , стиснутою в кулак , до таких. Дані обставини , що були підтверджені показаннями свідків про побиття 12.04.2017 року потерпілим свого батька , не можуть бути підставою для визнання неправомірних дій обвинуваченого необхідною обороною.

Так, як вбачається з досліджених в ході судового розгляду доказів, в момент нанесення спланованих ударів сокирою по голові потерпілому обвинуваченим , ОСОБА_21 перебував у стані сну, та не вчиняв жодних дій, що свідчили б про небезпеку для життя чи здоров`я обвинуваченого.

Не підтверджуються , на думку суду, необхідність протиправної поведінки обвинуваченого щодо потерпілого, що призвела до смерті останнього , і представленими суду стороною захисту витягами з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 за 2015, 2016 р. ( т.2 а.с. 131-132) та листом Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області від 01.04.2019 р. ( т. 2 а.с. 134) , в якому зазначено про непоодинокі звернення до відділу поліції щодо неправомірної поведінки потерпілого.

Представлені стороною обвинувачення докази свідчать про прямий умисел обвинуваченого на спричинення смерті потерпілому.

Проте, суд не приймає як доказ винуватості ОСОБА_7 , висновок експерта № 454/2017-ім від 27.04.2017р., яким досліджувались зразки крові трупа ОСОБА_10 , оскільки за підсумками проведення дослідження встановлено, що групова приналежність крові не встановлена. (т.1 а.с. 196-197).

Також суд не бере до уваги в якості доказу винуватості висновок експерта № 10/379 26.06.17р., яким досліджувались ДНК-профілі крові обвинуваченого ОСОБА_7 та трупа ОСОБА_10 , оскільки за підсумками проведення дослідження, на жодних із наданих об`єктів не встановлено збігу генетичних ознак крові та клітин обвинуваченого ОСОБА_7 та трупа ОСОБА_10 (т.1 а.с. 198-216).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.

Показання обвинуваченого про вчинення злочину в стані необхідної оборони , суд розцінює як метод захисту та спосіб уникнення відповідальності за скоєне.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, за ознакою умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи обвинуваченому покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеристику з місця проживання, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення злочину не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що стверджено висновком судово-психіатричного експерта № 124 від 07.11.2018р., неосудним чи обмежено осудним не визнаний.

Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 78 від 26.05.2017, ОСОБА_7 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді тяжкого дисоціативного розладу, псевдодементного синдрому, не може усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, і до виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом. ОСОБА_7 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2017 р. відносно ОСОБА_7 застосовано примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.04.2018 № 364 у ОСОБА_7 ознак дисоціативного розладу, псевдодементного синдрому не виявлено і він потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, у зв`язку з чим, до Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшов лист з Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».

02.05.2018 р. ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області припинено застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 71 від 20.06.2018 р. , ОСОБА_7 психічною хворобою не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_7 , хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, але також виявляв органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом. Наявні у ОСОБА_7 порушення в інтелектуально-мнестичній та емоційно-вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому, під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_7 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім цього, згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 124 від 07.11.2018 р. встановлено, що ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом. Наявні у ОСОБА_7 порушення в інтелектуально-мнестичній та емоційно-вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, розуміння власного місця та ролі в досліджуваній ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому, під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_7 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час, ОСОБА_7 психічною хворобою не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також колегією суддів враховується тривалість конфлікту між потерпілим та обвинуваченим , неналежна поведінка в побуті самого потерпілого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, колегією суддів визнано активне сприяння розкриттю злочину, оскільки відразу після події злочину обвинувачений повідомив про це сусідів, попросив викликати поліцію, всебічно сприяв у проведенні слідчих дій на досудовому розслідуванні, даючи зізнавальні показання та розповідаючи про обставини скоєння злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком медичного закладу від 13.04.2017 р. № 212 (т.1 а.с. 136).

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).

Одночасно колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу його фактичного затримання - 13.04.2017р.

При зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч.1 ст.72 КК (у редакції закону від 26.11.2015 №838-VIII) підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до

20.06.2017 включно, у тому числі до набрання чинності вказаним законом, а в редакції закону від 18.05.2017 №2046-VIII до періодів, які мали місце починаючи з 21.06.2017, незалежно від того, коли було скоєно злочин, за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження. Відтак, період з 13 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили слід зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, на підставі ст. 127 КПК України, цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості, враховує характер і тривалість страждань. Так, в ході судового розгляду встановлено, що потерпіла не проживала з сином ОСОБА_11 з 2010 року, залишивши , на той час, неповнолітню дитину, на виховання та утримання батька та бабусі. Сам по собі факт того, що ОСОБА_9 є матір`ю потерпілого не стверджує глибини моральних страждань, які зазнала цивільний позивач від втрати дитини. Суду не представлено доказів міцних сімейних стосунків між матір`ю та сином, впливу події на стан здоров`я самої потерпілої, наявності будь-яких змін у її житті, відтак заявлена у цивільному позові сума стягнення в 1 000 000 грн. є надмірною. На думку колегії суддів , у відшкодування моральної шкоди слід стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілої 50 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта становлять 395,48 грн. за проведення трассологічної експертизи № 4/727 від 07.06.2017 р.

Речові докази, згідно постанови від 13.04.2017р.: сокиру зі слідами рідини бурого кольору, схожу на кров, яку було запаковано в картонну коробку, і яка знаходилася в кімнаті житлового будинку, де було виявлено труп ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 ; наволочку із слідами речовини бурого кольору, схожу на кров подушки, яка знаходилася на ліжку, де було виявлено, труп ОСОБА_10 ; змиви із підлоги речовини бурого кольору в приміщенні кімнати, де було виявлено труп ; зіскоби зі стіни біля ліжка речовини бурого кольору кімнати, де було виявлено труп, штани спортивні чорного кольору та футболку чорного кольору, зі слідами рідини бурого кольору, схожу на кров слід знищити.

Речові докази, згідно постанови від 13.04.2017р.: куртку камуфляжну на довгий рукав, куртку балонову чорного кольору, штани тканинні червоного кольору, футболку тканинну оранжевого кольору, штани тканинні чорного кольору в сіру полоску, труси синтетичні сірого кольору, пару сірих тканинних шкарпеток, пару берців чорного кольору слід знищити.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, судова колегія ,-

у х в а л и л а :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 8 ( восьми ) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з 13 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази, згідно постанови від 13.04.2017р.: сокиру зі слідами рідини бурого кольору, схожу на кров ; наволочку із слідами речовини бурого кольору, схожу на кров ; змиви із підлоги речовини бурого кольору ; , зіскоби зі стіни біля ліжка речовини бурого кольору ; штани спортивні чорного кольору та футболку чорного кольору, зі слідами рідини бурого кольору, схожу на кров - знищити.

Речові докази, згідно постанови від 13.04.2017р.: куртку камуфляжну ; куртку балонову чорного кольору, штани тканинні червоного кольору, футболку тканинну оранжевого кольору, штани тканинні чорного кольору в сіру полоску, труси синтетичні сірого кольору, пару сірих тканинних шкарпеток, пару берців чорного кольору - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави витрати в сумі 395,48 грн. за проведення трасологічної експертизи № 4/727 від 07.06.2017р.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання - з 13 квітня 2017 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2