Справа №243/8213/19
Провадження №1-кп/243/744/2019
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001432 від 10 липня 2019 року.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких підстав.

В період часу з кінця квітня по середину травня 2014 року (більш точної дати та часу встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим), на території Донецької області України невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» створено непередбачене законом збройне формування з організованою структурою військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, озброєність вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також тяжким військовим озброєнням та військовою технікою. Крім того, в зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставилися завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області України та мали загальну координацію керівництва.

Так, протягом двох тижнів з кінця квітня до початку травня 2014 року (більш точної дати та часу встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янську Донецької області, вступив до непередбаченого законом збройного формування так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Продовжуючи протиправну діяльність, протягом двох тижнів з кінця квітня до початку травня 2014 року (більш точної дати та часу встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_5 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва та, будучи учасником непередбаченого законом збройного формування «ДНР», ніс чергування на блок-посту, побудованого представниками непередбаченого законом збройного формування «ДНР», який розташовувався на проїжджій частині АДРЕСА_1 (між двома автомобільними мостами через залізничне полотно та через річку Кривий Торець) м. Слов`янськ Донецької області, в обов`язки якого входило здійснення перепускного режиму шляхом зупинки, огляду авто-мототранспорта та перевірки документів громадян на вищезазначеному блок-посту.

Таким чином, дії ОСОБА_5 виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування так званої «ДНР», що супроводжувались його сприянню.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України визнав себе повністю, щиро розкаявся.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник заявили про затвердження угоди судом.

Під час підготовчого судового засідання обвинуваченому роз`яснено, що:

- він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 КПК України (в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди) та ст.424 КПК України (в касаційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості та судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4-7 ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди), а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз.1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України (право на судовий розгляд та доведення обвинувачення прокурором, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь);

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом,

- наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України,

- положення про кримінальну відповідальність, передбачену ст.389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», за що передбачене покарання у вигляді арешту до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Зі змісту статей 471, 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання, зокрема враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд повинен з`ясувати у обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, вчинити дії або виконати обов`язки. Якщо під час судового провадження суд встановить, що обвинувачений не в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, він відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК має відмовити в затвердженні угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, оскільки узгоджений сторонами вид покарання відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. п. 1. 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001432 від 10 липня 2019 року, та підозрюваним ОСОБА_5 , і призначення підозрюваному узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0001432 від 10 липня 2019 року, укладену між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в даний орган.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.ст. 131, 176 КПК України, не обирався та не застосовувався.

На вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення: - обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; - прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1