Справа №:755/8701/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
слідча Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження.

Мотивуючи клопотання, слідча посилається на те, що невідомі особи під виглядом нових власників квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 намагаються зламати замки та зайти до вказаної квартири.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_6 .

Відповідно до інформації Київського міського бюро технічної інвентаризації від 17 квітня 2019 року, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 (свідоцтво про право власності на житло, видане Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією 16 квітня 2008 року, розпорядження №73-517).

Разом з тим, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно, вказана квартира належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, серія номер 3187, виданий 19 квітня 2019 року.

Вказаний договір купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_9 .

На даний момент невстановлені особи намагаються вселитися та в подальшому продати вказану квартиру, використовуючи вказаний договір купівлі-продажу, що має ознаки підробки.

Постановою слідчої у кримінальному провадженні від 26 червня 2019 року квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання, слідча посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що майно, на яке слідча просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Прокурор у судовому засіданні заявлені у клопотанні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини другої цієї статті КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 26 червня 2019 року визнано речовим доказом квартиру АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, ст. 175, ст. 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
клопотання слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1