Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року ' м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві в порядку ст. 220 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві в порядку ст. ст. 220 КПК України.

Скаргу обґрунтовувано тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУ НП України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004181 від 18.10.2019 р., за яким ОСОБА_2 визнано потерпілою стороною. 18.10.2019 р. потерпілий звернувся до СВ Подільського УП ГУ НП України в м. Києві з клопотанням № А 1705/19 про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні, а саме, про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Відповіді на клопотання, подане в порядку ст. 220 КПК України, не отримано.
Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

При ознайомлені із матеріалами заяви встановлено, що скарга викладена іноземною мовою, з чого припускається, що скаржник не врахував втрату чинності на підставі Рішення Конституційного Суду № 2-р/2018 від 28.02.2018 р. Закону «Про засади державної мовної політики», як такого, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Так, Конституційний Суд України постановив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3липня 2012року № 5029-VI зі змінами. Суд постановив, що Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3липня 2012року №5029-VI зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. Відповідно втратила чинність й стаття 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», якою встановлювалось право суду за згодою сторін здійснювати провадження регіональною мовою (мовами) у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови); допускалась подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу, а також без додаткових для цих осіб витрат - надання послуг перекладача з регіональної мови або мови меншини, у разі необхідності, а державою гарантувалась можливість здійснювати судове провадження регіональною мовою (мовами).

25.04.2019 р. прийнято Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», яким імперативно передбачено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 304 КК України скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. ч. 1 та 5 КК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у Рішенні «Менцен проти Латвії (заява № 71074/01) зазначив: «... що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (а), (е), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.». З огляду на викладене, відмова в прийнятті скарги з підстав невиконання вимог закону щодо викладення скарги державною мовою, не є такою, що несумісна з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки подана до суду скарга викладена іноземною мовою в порушення вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», то виходячи з практики Європейського суду з прав людини, суд вважає, що скарга підлягає поверненню відповідно ч. 3 ст.304 КПК України, собі яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, ч. 3 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Подільського УП ГУНП в м. Києві в порядку ст. 220 КПК України повернути;

Копію ухвали про повернення за скаргою надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами;

Роз`яснити особі, що подала скаргу, що згідно з ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1