Ухвала
Іменем України

07 червня 2019 року

м. Київ

Справа №520/79/18
Провадження №51-2817ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 березня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2019 року, якою під час судового розгляду обвинувального акту продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали Одеського апеляційного суду від 01 березня 2019 року із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивуючи тим, що істотні порушення судом апеляційної інстанції норм КПК призвели до обмеження доступу до правосуддя через порушення його права на оскарження ухвали суду першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданої до неї копії ухвали суду апеляційної інстанції, підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження є оскарження ухвали суду першої інстанції, постановленої на стадії судового розгляду, яка згідно з положеннями ст. 392 КПК не може бути оскаржена в апеляційному порядку, а заперечення проти якої може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 цього Кодексу.

Крім того, вимогами ст. 331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Виходячи з аналізу даної норми, колегія суддів вважає, що права обвинувачених не є обмеженими чи порушеними, адже до спливу двомісячного строку суд зобов`язаний розглядати питання доцільності продовження тримання їх під вартою.

Наведені обставини свідчать про те, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв у відповідності із вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 березня 2019 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3