ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3008/19 Справа № 183/1792/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_6
обвинуваченого(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
захисника(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року ОСОБА_9 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 07 листопада 2019 року включно.
У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спливає 13 вересня 2019 року, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки на даний час судом не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, не досліджувались письмові докази, а тому жодних підстав для зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на даний час немає, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились.
Стосовно клопотань захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки захисниками не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення ризиків. Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та суду у інший спосіб, ніж тримання під вартою, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , будучи особами, що раніше судимі, знову обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_13 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року. Застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або інший, який не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчим та прокурором були порушені ст. 84, ст. 28, ст. 29 ст. 62, ст. 63, ст. 290 п. 4 ч. 9 КПК України.
Крім цього зазначає, що у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області немає кримінального провадження з яким він мав би право ознайомитись. Зазначає, що йому було відмовлено в ознайомленні кримінального провадження, що на його думку є порушенням його прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до наданих матеріалів, у провадженні органу досудового розслідування перебувало кримінальне провадження №0002563, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського місьрайонного суду Дніпропетровської області від 25.01.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 11.09.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зазначених як в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і в клопотанні прокурора, які на даний час не зменшились, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Ризики, встановлені в ухвалі суду, підтверджуються наданими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого, корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше неодноразово судимий, а також наявне кримінальне провадження стосовно нього в іншому суді, а отже висновок суду відповідає правовим позиціям ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії»).
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4