ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3137/19 Справа № 206/4681/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, раніше судимого,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що заява засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальною, а сумлінне виконання засудженим до своїх прямих обов`язків, не підтверджують того, що він повністю став на шлях виправлення та не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. При цьому, суд вказав на те, що відбутий на даний час проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд посилався також й на те, що засуджений вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково тричі, після чого продовжив вчинювати нові злочини, маючи судимість, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки. За цих обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. ОСОБА_7 вважає, що суд розглянув провадження формально та при ухваленні рішення не врахував роз`яснень ВСУ та норми закону про практику застосування судами України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного судом. На переконання засудженого, наявні у матеріалах провадженні відомості вказують на його виправлення та є підставою для застосування положень ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2017 року за ч. 3 ст.15, ч. 3 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, до якого згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року та зараховано строк з 12 липня 2017 року по 14 липня 2017 року включно.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 9 днів позбавлення волі на обмеження волі ст. 82 КК України,
Поряд із цим, судом враховано, що ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки, останній знаходиться в місцях виконання покарання з 02 серпня 2017 року, у Державній установі «Ігренський виправний центр (№ 133)» - з 21 травня 2019 року. За час відбування покарання вимоги відбування покарання не порушував, має 1 заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_7 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, на що вказує наявність лише одного стягнення за весь час відбування покарання, а також вчинення ним злочинів за наявності не знятих та не погашених судимостей та після неодноразового звільнення від відбування покарання умовно-достроково.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4