ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004001 від 13.11.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працює у ТОВ „Факторія-Агро, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

-27.10.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений 19.12.2011 року по відбуттю покарання;

-17.02.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

-08.09.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

-26.06.2017 року Баглейським районним судом м. Дніпродзержиська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 22.08.2017 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13.11.2017 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля парку «Перемоги», який розташований біля КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 80, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, штовхнув ОСОБА_6 та шляхом ривку, відкрито викрав з її рук мобільний телефон фірми „Xiaomi Redme Note 3 Pro SE в корпусі сріблястого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 6 049 гривень, який знаходився у прозорому чохлі, вартістю 100 гривень. Після цього ОСОБА_5 втік з місця скоєння кримінального правопорушення, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6 149 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, зазначив, що не застосовував насилля, оскільки не штовхав потерпілу. Пояснив суду, що 13.11.2017 року зі своїм знайомим приїхали до м.Запоріжжя та йдучи повз парк Перемоги, він побачив дівчину, яка йшла попереду та тримала у руках телефон. Він її випередив та вихватив з руки телефон та швидко пішов, а вона його намагалась наздогнати. Він перейшов дорогу, пішов у двори, після чого його зупинили поліцейські, потім підійшла потерпіла і він одразу повернув телефон. Обвинувачений щиро покаявся у скоєному, підтвердив факт відкритого заволодіння майном потерпілої при викладених вище обставинах, та зазначив, що спричинена матеріальна шкода відшкодована ним шляхом повернення викраденого майна.

Потерпіла ОСОБА_6 , згідно раніше наданих пояснень, у судовому засіданні підтвердила відшкодування завданої шкоди шляхом повернення викраденого майна, надала письмову заяву про подальший розгляд кримінального провадження у її відсутність.

Не зважаючи на часткове визнання своєї винуватості, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджена сукупністю й інших безпосередньо досліджених судом доказів, щодо допустимості та достовірності яких сумніви відсутні.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 13.11.2017 року о 15-00 годині вона повільно йшла повз парк біля 5-ї лікарні по вул. Перемоги у м. Запоріжжі, тримаючи у руках мобільний телефон, через який слухала музику за допомогою навушників, та одночасно вела переписку Вайбером. У цей час обвинувачений, одягнений у чорне пальто та чорну водолазку, який йшов позаду неї, обійшов її з лівого боку та висмикнув з її рук телефон та шнур з навушників, а потім один раз штовхнув її у плече, від чого вона відчула біль, та втік. Вона побігла за ним та просила повернути їй телефон, почала кричати, обвинувачений обертався, однак нічого не казав. Потім інший чоловік запитав, чи не вкрали у неї щось, та біг разом з нею за викрадачем. Телефон їй подарував чоловік рік тому, на який вона надавала відповідні документи слідчому. Даним злочином їй було заподіяно шкоду у сумі 6000 гривень. Вподальшому обвинувачений повернув їй викрадений телефон, який не був пошкоджений на момент повернення, у зв`язку з чим претензій матеріального характеру вона не має. Вподальшому надала письмову заяву, у якій зазначила, що вважає реальне позбавлення волі не допоможе обвинуваченому реабілітуватися, як особистості, вважає, що максимальний умовний термін, передбачений за цей злочин допоміг би контролювати дії обвинуваченого, його спосіб життя, втримав би його від вчинення протиправних дій і допоміг би йому стати законослухняним громадянином України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він є інспектором патрульної поліції в м. Запоріжжі. 13.11.2017 року він спільно з ОСОБА_8 заступили на службу та прямували по маршруту патрулювання містом на службовому автомобілі. Під час патрулювання по вул. Яценко вони побачили обвинуваченого ОСОБА_5 , який зупиняв автомобілі на узбіччі дороги разом з іншим чоловіком. На їх запитання, ОСОБА_5 відповів, що зупиняє маршрутку до м. Дніпра, а вони йому повідомили, що такі маршрутки не ходять по даній вулиці. Після цього підійшла потерпіла та повідомила, що цей чоловік відкрито заволодів її телефоном, застосувавши до неї фізичну силу, а саме штовхнув її, після чого вирвав телефон з її рук. Вона побігла за ним, однак змогла наздогнати лише, коли він був зупинений працівниками поліції. Після цього, остання відібрала у ОСОБА_5 телефон у їх присутності. Телефон був візуально не пошкоджений. Ними було викликано слідчо-оперативну групу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він є інспектором патрульної поліції в м. Запоріжжі. 13.11.2017 року він спільно з ОСОБА_7 заступили на службу та прямували по маршруту патрулювання містом на службовому автомобілі. Під час патрулювання по вул. Яценко вони побачили обвинуваченого, який зупиняв автомобілі, та на їх питання пояснив, що зупиняє маршрутне таксі до м. Дніпра. Після цього підбігла потерпіла та розповіла про те, що один з чоловіків, яким виявився обвинувачений ОСОБА_5 відкрито заволодів її телефоном, застосувавши фізичну силу, а саме штовхнув її, після чого вирвав телефон з її рук. Вона побігла за ним, однак змогла наздогнати лише, коли він був зупинений працівниками поліції. Після цього, остання відібрала свій телефон у ОСОБА_5 , який він тримав у руках. Ними було викликано слідчо-оперативну групу. Чи перебував ОСОБА_5 у стані алкольного сп`янніння, він сказати не може.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_6 13.11.2017 року приблизно о 15-00 годині, дружина йому повідомила, що коли вона йшла в бік парку „Перемоги, невідомий чоловік штовхнув її та вихватив у неї з рук мобільний телефон. Дружина повідомила телефоном, де знаходиться, та він приїхав на місце, де побачив патрульних поліцейських та підозрюваного. Даним чоловіком є обвинувачений, який присутній у залі судового засідання. Дружина повідомила йому, що бігла за викрадачем, він вибіг на дорогу, де був затриманий працівниками поліції, та вона забрала з його рук свій телефон. Коли він приїхав на місце, телефон вже був в руках дружини, його помістили в пакет. Крім обвинуваченого був присутній ще один чоловік, який є його знайомим. Обвинувачений не був агресивним під час затримання, йому здалося, що він не розумів, що відбувається. Про те, що сталося дружина повідомила йому, зателефонувавши зі свого телефону після того, як забрала його з рук обвинуваченого. Після даної події дружина дуже хвилювалася, її стан здоров`я погіршився, вона боїться виходити на вулицю.

Показання свідків, надані ними безпосередньо в ході судового розгляду логічні та послідовні, у суду відсутні підстави вважати їх недостовірними.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, дані ними безпосередньо в судовому засіданні, незважаючи на те, що кожен із очевидців спостерігав подію в різний період розвитку ситуації, вони вказують на скоєння саме обвинуваченим умисних протиправних дій, які полягали у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, за наведених у вироку обставин, підтверджується письмовими доказами, які досліджені судом, і які є належними та допустимими та відповідають вимогам, передбаченим ст. 85-87 КПК України, перевірені та оцінені в їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.11.2017 року, відповідно до якого 13.11.2017 року, приблизно 14 год. 55 хв., невстановлена особа, біля входу до парку «Перемоги» із застосуванням насильства відкрито викрала з рук ОСОБА_6 телефон фірми «Xiaomi Redme Note 3 Pro SE» в корпусі сріблястого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду місця події від 13.11.2017 року, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3 , знаходились потерпіла ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , в ході огляду у потерпілої ОСОБА_6 був виявлений мобільний телефон «Xiaomi Redme Note 3 Pro SE» сріблястого кольору у чохлі бампері прозорого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . Мобільний телефон упакований в поліетиленовий пакет. В ході огляду потерпіла ОСОБА_6 впізнала свій мобільний телефон та підтвердила, що він їй належить;

- протоколом огляду місця події від 13.11.2017 року, відповідно до якого за адресою: м. Запоріжжя «Парк Перемоги», у ході проведення огляду встановлено, що слідів боротьби та будь-яких знарядь вчинення злочину не виявлено;

- квитанцією магазину «MOYO» за якою потерпіла ОСОБА_6 26.01.2017 року придбала мобільний телефон Note 3 Pro Gray 3/32 Gb вартістю 5 499,00 грн.;

- інформацією зі зворотного боку мобільного телефону фірми Xiaomi, який було виявлено у ході огляду 13.11.2017 року, у якій вказано, що він має IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 (а.м.к.п. 11, 13-17, 18-27, 28, 29);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.11.2017 року, відповідно до якого за результатами медичного огляду встановлено, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 118).

Під час дослідження вказаних документів обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив їх достовірність та ідентифікував себе як учасника зафіксованих на них подій.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 13 листопада 2017 року із застосуванням насильства відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон «Xiaomi Redme Note 3 Pro SE» сріблястого кольору у чохлі бампері прозорого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року „Про судову практику у справах про злочини проти власності, під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК України не потребують.

Так, в ході судового розгляду судом досліджені й оцінені докази, які свідчать та підтверджують факт застосування обвинуваченим до потерпілої насильства під час відкритого заволодіння її майном.

Доводи обвинуваченого та захисника, які наполягали на тому, що під час заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 не застосовував насильство, оскільки не штовхав її, не знайшли свого підтвердження належними доказами, та на переконання суду, заперечення обвинуваченим факту застосування саме поштовху в бік потерпілої не свідчать про те, що насильство під час заволодіння її майном не мало місце. Отже, такі доводи, які не грунтуються на належних доказах, та спростовуються дослідженими судом матеріалами, суд не враховує кваліфікуючи дії обвинуваченого, а своїх висновків доходить з досліджених доказів.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, спричинених наслідків: тяжких наслідків не настало. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

З урахуванням позиції потерпілої, суд дійшов висновку про відсутність у неї вимог майнового та немайнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, думки потерпілої та сторони обвинувачення щодо виду та строку покарання, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, в розмірі, наближеному до мінімального, що, на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Разом з тим, беручи до уваги характеристику обвинуваченого, який після звільнення з під-варти працевлаштувався, не допускав порушень обов`язків під час судового розгляду, вибачився перед потерпілою, що на переконання суду свідчить про його виправлення, а також встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, та форму вини, суд приходить до висновку, що доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.11.2017 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, 13.11.2017 року о 16 годині 30 хвилин. (а.с. 105). Ухвалою суду від 10.04.2018 року змінено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, строком до 08.06.2018 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строк дії якого судом не продовжувався; ОСОБА_5 звільнено з-під варти у залі суду. (а.с.)

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне зарахувати до строку призначеного ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 13.11.2017 року по 10.04.2018 року.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 час перебування під вартою в період з 13.11.2017 року по 10.04.2018 року включно.
Речовий доказ: мобільний телефон фірми „Xiaomi Redme Note 3 Pro SE в корпусі сріблястого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та силіконовий прозорий чохол з логотипом „nutella, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1