Справа №: 288/852/19
Провадження № 1-кп/272/166/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора - ОСОБА_3 , особи, відносно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру - ОСОБА_4 , законного представника та представника служби в справах дітей - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Андрушівка клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 погоджене з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 30.04.2019 року відносно
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки та жительки

АДРЕСА_1 , громадянки України,

українки, не одруженої, з неповною середньою

освітою, не працюючої, учениці шостого класу

Сокільчанської загальноосвітньої школи 1 - 3

ступенів, раніше не судимої, яка не досягла віку з

якого настає кримінальна відповідальність,

за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд, -

встановив:

Згідно поданого клопотання вбачається, що в середині березня 2019 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, близько 23 години 30 хвилин у малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність спільно з двома особами відносно яких матеріали виділені в окреме провадження та стосовно яких обвинувальний акт направлено до суду, виник умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Реалізуючи вказаний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, у вказаний час та місці, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якої настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою спільно з двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду, прийшли на територію зачиненого домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 . Після того, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду, шляхом відкриття вікна проникла в середину житлового будинку, звідки таємно від оточуючих викрала алюмінієві бідони ємкістю 40 літрів в кількості 2 штук, вартістю 250 гривень кожний, на суму 500 гривень, дитячий візок «Сареlla», вартістю 2500 гривень, металеву духовку для цегляної плити, вартістю 150 гривень, телевізор марки «SAMSUNG», модель: СS-21Z47ZGQ вартістю 807 гривень 50 копійок, балію із оцинкованого металу ємкістю 75 літрів, вартістю 300 гривень 52 копійки, електричний пилосос радянського виробництва марки «Ракета», вартістю 200 гривень та електричний масляний обігрівач вартістю 200 гривень.

У подальшому, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду вищевказані викрадені речі передала через вікно іншій особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якої настає кримінальна відповідальність. У подальшому, дві особи відносно яких матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, місце вчинення злочину залишили та викраденими речами розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 4658 гривень 02 копійки.

Крім того, 10.04.2019 року близько 02 години 30 хвилин у малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність спільно з двома особами відносно яких матеріали виділені в окреме провадження та стосовно яких обвинувальний акт направлено до суду, виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Реалізуючи вказаний протиправний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, у вказаний час та місці, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якої настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою спільно з двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду, прийшли на територію зачиненого домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 . Після того, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду, шляхом відкриття вікна проникла в середину житлового будинку, звідки таємно від оточуючих викрала пральну машинку «Чайка -3», вартістю 368 гривень 33 копійки, металеву духовку для цегляної плити вартістю 150 гривень., ковролін 2,67 м х 3,61 м загальною площею 9,6 м , вартістю 388 гривень 42 копійки.

В подальшому, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду вищевказані викрадені речі передала через вікно іншій особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якої настає кримінальна відповідальність.

У подальшому, дві особи відносно яких матеріали виділені в окреме провадження та обвинувальний акт направлено до суду та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, місце вчинення злочину залишили та викраденими речами розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 906 гривень 75 копійки.

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру малолітня ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала в повному обсязі, не заперечувала вчинення нею крадіжки, за обставин, викладених вище. У вчиненому щиро розкаялася.

Законний представник малолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, при цьому вказала, що вона зобов`язується контролювати поведінку ОСОБА_4 і здійснювати повсякденний контроль над нею.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення поданого клопотання.

Потерпілий в судове засідання не з`явився не заперечував проти розгляду клопотання у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання про застосування до малолітньої ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, уточнив подане клопотання, та вважає, що відносно неповнолітньої необхідно застосувати наступні обмеження: не залишати місце постійного проживання будиноу 72 по АДРЕСА_1 в період часу з 22 години до 06 години; не пропускати навчання в навчальному закладі.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснені судом в судовому засіданні учасникам судового провадження.

У зв`язку із повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини в скоєнні дій, які підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнання нею кваліфікації дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом особи, відносно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру, показання якої відповідають фактичним обставинам, викладеним в клопотанні і нею не оспорюються, та дослідженням матеріалів, що її характеризують.

Таким чином, суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, малолітня ОСОБА_4 , до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 02 від 22.06.2007 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння вона не досягла віку, з якого може настати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч.5 ст.499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження, прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.97 КК України, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.

При цьому, як зазначено в абзаці 4 пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

Пунктами 5 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року визначено, що застереження є одним із найм`якших заходів виховного характеру і може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Обмеження дозвілля слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою у певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість тощо.

Враховуючи обставини та ступінь тяжкості вчиненого малолітньою ОСОБА_4 суспільно - небезпечного діяння, особу малолітньої ОСОБА_4 яка на даний час навчається в школі, умови життя, виховання і поведінку малолітньої, її ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження його дозвілля і встановлення особливих вимог до її поведінки.
Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути потерпілому.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 497, 498, 499, 501 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Визнати малолітню ОСОБА_4 винною у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Застосування до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді: застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до її поведінки, а саме:

відвідувати місце навчання та не залишати місця свого проживання у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби терміном на один рік.
Контроль за поведінкою неповнолітньої ОСОБА_4 покласти на службу в справах дітей Попільнянської РДА в особі головного спеціаліста ОСОБА_5 .
Речові докази: ковролін червоного кольору, балію із оцинкованого металу ємкістю 75 літрів, задню кришку від телевізора марки «SAMSUNG», модель: СS-21Z47ZGQ, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1