УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/6283/19

Провадження № 1-кп/638/1194/19

24.07.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю потерпілого ОСОБА_4

з участю обвинуваченого ОСОБА_5

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6

з участю обвинуваченого ОСОБА_7

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 та частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2019 року кримінальне провадження №0000559 від 25.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням №0000043 від 03.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні ними кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор у відповідності до статті 315 КПК України заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий підтримав заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання прокурора, вважали за можливе обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 також заперечували проти заявленого клопотання, вважали за можливе обрати більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Так, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, існували ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема судом зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, зазначений злочин вчинив в період іспитового строку при звільненні від покарання з випробуванням, яке призначено вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 31.05.2018 року, не працевлаштований, не має стабільного доходу, що свідчить про ризик вчинення ним повторних злочинів, родини не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків. Вказані обставини свідчать про зухвале ігнорування ОСОБА_5 норм правопорядку, загально прийнятних норм поведінки, що свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, а також чинення перешкод кримінальному провадженню з метою уникнення покарання за вчинення зазначеного злочину та можливості переховування від слідства та суду, в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Суд приходить до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України, а також не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому у відношенні ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, існували ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема судом зазначено, що у якості ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, у клопотанні зазначено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений факт суд вважав підтверджений матеріалами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працевлаштований, не має стабільного доходу, що свідчить про ризик вчинення ним повторних злочинів, родини не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків. Вказані обставини свідчать про зухвале ігнорування ОСОБА_7 норм правопорядку, загально прийнятних норм поведінки, що свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, а також чинення перешкод кримінальному провадженню з метою уникнення покарання за вчинення зазначеного злочину та можливості переховування від слідства та суду, в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Суд прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, а також не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому у відношенні ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні.

Виходячи з цього, керуючись вимогами ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, українцю, громадянину України, строк тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 21 вересня 2019 року.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Харкова, українцю, громадянину України, строк тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 21 вересня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Головуючий: