Справа №463/9070/19
Провадження №1-кс/463/4795/19
У Х В А Л А

04 листопада 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим і бездіяльність органу досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 9 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000128 від 20 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 403 КК України, а також щодо бездіяльності вказаного слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 8 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382, ч. 4 ст. 426-1 КК України. Просить скасувати зазначену вище постанову, зобов`язати слідчого внести до реєстру відомості з зазначеною вище правовою кваліфікацією та визнати його потерпілим в даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в даному кримінальному провадженні вважає себе потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено матеріальну та моральну шкоду, в підтвердження чого надав слідчому заяву з копіями відповідних рішень судів в підтвердження зазначених обставин. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати його особою, якій не завдано шкоди. Крім того, в поданій заяві просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією діянь за ч. 1, 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382, ч. 4 ст. 426-1 КК України, однак у визначені в ст. 214 КПК України строки відомості по такій не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судовому засіданні скаржник і його представник подану скаргу підтримали з мотивів викладених в ній, додатково пояснили, що строк на звернення зі скаргою в частині оскарження бездіяльності вважають не пропущеним, оскільки відповідь від слідчого отримали 15 жовтня 2019 року. Просили скаргу задовольнити в повному обсязі.
Слідчий або інший представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Судовим розглядом встановлено, що 8 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 з заявою про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000128 від 20 лютого 2019 року, а також внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382, ч. 4 ст. 426-1 КК України. З копії поданої заяви вбачається, що скаржником до такої долучено копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року в справі № 1.380.2019.000175.
З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 9 жовтня 2019 року слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000128 від 20 лютого 2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.
Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення ОСОБА_3 шкоди як матеріальної так і моральної.
З копії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року в справі № 1.380.2019.000175 вбачається, що на користь скаржника стягнено 664 398,97 гривень, а також зобов`язано КЕВ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період з 18 грудня 2015 року по 21 січня 2019 року.
Оскаржувана постанова не містить даних щодо надання правового висновку обставинам зазначеним у вказаному вище рішенні суду, щодо можливого заподіяння скаржнику матеріальної шкоди, при винесенні оскаржуваної постанови. А тому, прийняте слідчим рішення є передчасним.
Крім того, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 9 жовтня 2019 року слід скасувати.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Беручи до уваги положення даної норми, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі слід зобов`язати слідчого повторного розглянути питання щодо доцільності визнання ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000128 від 20 лютого 2019 року.
Щодо скарги в частині про зобов`язання слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то слідчий суддя приходить до переконання, що скарга в цій частині підлягає повернення з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Таким чином, вказаний у вищеназваній статті процесуальний строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії чи допущення бездіяльності. При оскарженні дії чи бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 8 жовтня 2019 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові з заявою про вчинення кримінального правопорушення. У визначенні в ст. 214 КПК України строки відомості по вказаній заяві не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На адресу Личаківського районного суду м. Львова 25 жовтня 2019 року надійшла скарга ОСОБА_3 , яка була здана у поштове відділення 21 жовтня 2019 року, що підтверджується відповідним штампом поштового відділення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Враховуючи, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові 9 жовтня 2019 року вчинено бездіяльність по не внесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення (оскільки заява про кримінальне правопорушення отримано органом досудового розслідування 8 жовтня 2019 року, що підтверджено скаржником і його представником в судовому засіданні), ОСОБА_3 звернувся зі скаргою лише 21 жовтня 2019 року, поза межами строку визначеного КПК для звернення з такою, оскільки початок строку починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії (розпочався 10 жовтня 2019 року та закінчився 19 жовтня 2019 року), скаржник і його представник не ставлять питання про поновлення строку на звернення зі скаргою, в судовому засіданні вказали, що вважають такий не пропущений, оскільки копію оскаржуваної постанови отримали лише 15 жовтня 2019 року з якої їм стало зрозуміло, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві про вчинення кримінального правопорушення не внесено, а тому скаргу слід повернути у зв`язку з тим, що така подана після закінчення строку для подання скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.
При цьому, слідчим суддею не може бути взято до уваги строк коли особа довідалась про бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, оскільки строк на подання скарги в ч. 1 ст. 304 КПК України визначено з дати допущення бездіяльності, а не з часу коли особа довідалась про таку.
Крім того, ОСОБА_3 слід роз`яснити, що у відповідності до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим і бездіяльність органу досудового розслідування задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 9 жовтня 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000128 від 20 лютого 2019 року.
Зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 повторно розглянути питання визнання ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000128 від 20 лютого 2019 року.
Повернути скаргу ОСОБА_3 в частині вимог щодо бездіяльність органу досудового розслідування.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у відповідності до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвали в частині скасування постанови, зобов`язання слідчого вчинити процесуальні дії та відмови в задоволені вимог скарги набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала щодо повернення скарги в частині вимог щодо бездіяльності органу досудового розслідування набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала в зазначеній частині, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала в зазначеній частині може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1