Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________16.04.2019
Справа № 490/8286/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
його представника - ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
захисників - ОСОБА_10 і ОСОБА_11
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Цюрупінськ, Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, має повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця с. Катеринопіль Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -
Разом із тим, до вказаного часу суд позбавлений закінчити судовий розгляд кримінального провадження, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.
Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне продовжити обрані відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк яких спливає 13.04.2019 року. Прокурор зазначив, що задля запобігання ризикам, згідно яких до обвинувачених було застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати і не зменшилися та інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно свого підзахисного. Зазначив, що ризики, вказані прокурором є необґрунтованими. Крім того, захисник ОСОБА_10 просив суд підготувати повідомлення до Миколаївського СІЗО про відсутність клопотання прокурора щодо продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому необхідності звільнення ОСОБА_8 , у зв`язку із Рішенням Конституційного Суду України № 1-28/2017 від 23.11.2017 року.
Захисник ОСОБА_9 просив змінити міру запобіжного заходу відносно свого підзахисного з утримання під вартою на іншу, не пов`язану з позбавленням волі. Зазначив, що раніше вже подавав таке клопотання і в ньому викладені підстави для зміни запобіжного заходу, які на теперішній час не змінилися.
Обвинувачувані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти продовження відносно них міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримали позицію своїх захисників.
Суд, вислухавши думку, прокурора, захисників та обвинувачуваних, приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачуваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачуваних переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, при встановленні наведених ризиків, суд, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими, ступінь їх тяжкості, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинувачуваним у разі визнання їх винуватим за вчинення інкримінованого правопорушення.
Поряд із цим, суд не може не враховувати підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинувачуваним кримінальних правопорушень, два з яких є вчинення розбою, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами.
Разом із тим, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні "Геращенко проти України", суди повинні, належним чином ураховуючи принцип презумпції невинності, розглянути всі факти, які свідчать "за" і "проти" існування публічного інтересу, який виправдовує відступ від норми статті 5 Конвенції.
А отже, зважаючи, зокрема, на правову позицію, викладену в п.п.35-43 рішення ЄСПЛ "Мюллер проти Франції", що тривале тримання під вартою може бути виправдано в тому чи іншому разі тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинності, переважує принцип поваги до особистої свободи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на теперішній час клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.
Х приводу тверджень захисника ОСОБА_10 з приводу форми, в якій було викладено клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суж встановив наступне.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від № 1-28/2017 від 23.11.2017 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, що передбачало при вирішенні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду " за відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування зазначених клопотань сторін кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим".
На теперішній час відбувається судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, судом у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених, у зв`язку із чим клопотання зхахисника ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства України.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою строком до 06 червня 2019 року.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331 КПК України, суд,
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про направлення повідомлення до Миколаївського слідчого ізолятора - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Продовжити строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 06 червня 2019 року, включно.
Продовжити строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 06 червня 2019 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2