У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000051

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 152, ч.1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 жовтня 2019 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає ухвалу суду про продовження його тримання під вартою незаконною. Посилається на те, що йому не відкривалися у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України: постанови про призначення експертиз; висновок молекулярної експертизи. Зазначає, що підозра за зміненим обвинуваченням йому не вручалася. Посилається на те, що протягом 2 років та 7 місяців не проведено жодного судового засідання судом першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Корабельного районного суду м. Миколаєва 09 березня 2017 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000051 відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України. 04.04.2019 р. у порядку ст. 338 КПК України обвинувачення у відношенні ОСОБА_5 змінено, його дії кваліфіковані за ч.4 ст. 152, ч.1 ст. 125 КК України.

У ході розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на даний час не зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від органу досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків і потерпілу, вчинення нового злочину.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися. При цьому, суд першої інстанції також послався на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та тяжкість покарання, що йому загрожує.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у ході розгляду кримінального провадження №0000051 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.1 ст. 125 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Хоча на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновки суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості: переховуватися від суду, незаконного впливати на свідків і потерпілу, вчинити новий злочин; - є правильними. На даний час ці ризики не зменшилися.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, не працює, звільнився з місць позбавлення волі 03.01.2016 р., за місцем своєї реєстрації до затримання не проживав, постійного місця проживання в м. Миколаєві не має, дітей та родини не має, до затримання ніде не працював.

Враховуючи наявність зазначених ризиків, відомості про особу обвинуваченого, які у цілому є негативними, обставини кримінального провадження, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, про що просить апелянт.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що йому не відкривалися матеріали кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, а оцінка наданих суду доказів та вирішення питання щодо їх допустимості проводиться судом під час судового розгляду кримінального обвинувачення. Що стосується тривалості перебування кримінального провадження у суді першої інстанції, то це не є підставою для зміни запобіжного заходу.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3