У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2019 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області клопотання прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0003230 від 25 грудня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Енергетиків Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
20 лютого 2019 року прокурор Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з вищевказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 25 грудня 2015 року до Близнюківського СВ Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який повідомив про те, що невідомі особи проникли в його домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і викрали чавунну плиту та металевий кутник.

05 лютого 2016 року відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний, як підозрюваний у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і вказав, що 12 грудня 2015 року близько 05 години 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, з метою наживи, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає шляхом розбиття вікна, проник до будинку, який належав ОСОБА_8 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав плиту для печі опалення твердим паливом, яка належала потерпілому ОСОБА_7 , після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 .

Прокурором зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколом одночасного допиту осіб, які підтвердили показання підозрюваного ОСОБА_4 , а також показаннями потерпілого ОСОБА_7

01 квітня 2016 року винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук. На виконання доручення слідчого № 1152 від 04 квітня 2016 року співробітниками СКП Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оголошено в державний розшук, ОРС № 8616024 від 05 квітня 2016 року.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Енергетиків Близнюківського району Харківської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, в силу ст. 89 КК України не судимий , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

18 січня 2016 року до Близнюківського районного суду Харківської області було направлено обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. На теперішній час ухвалою суду від 26 травня 2016 року судове провадження зупинено та судом оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження встановлено що підозрюваний, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом, що підтверджується характеристиками з місця проживання ОСОБА_4 , показаннями свідка ОСОБА_9 , про ведення останнім антисоціального способу життя, зловживання алкогольними напоями, а також щодо відсутності його тривалий час за місцем фактичного мешкання, свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вказуючи на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, вказуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину. Свою вину ОСОБА_4 не заперечує. В провадженні суду уже знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України. Згідно ухвали Близнюківського районного суду від 26 травня 2016 року судове провадження зупинено і оголошено розшук ОСОБА_4 . ОСОБА_4 був затриманий за ухвалою слідчого судді більше ніж через три роки після оголошення його в розшук та, крім того, на території іншої області. Вказані факти достатньо обґрунтовують наявний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Характер поведінки ОСОБА_4 свідчить, що він може продовжити злочинну діяльність, оскільки раніше вчиняв корисливі злочині. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну поведінку.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід. Пояснив, що винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину і саме за обставин як вони викладенні прокурором, він визнає. При цьому вказав, що на час вчинення корисливих злочинів він перебував у складній життєвій ситуації, оскільки в той час розлучився з дружиною та померла його мати. Від цих переживань він став зловживати спиртним і його життя змінилося на гірше. Потім він зустрів жінку, з якою проживає на даний час в Полтавській області без реєстрації шлюбу близько трьох років, працевлаштувався. Документально підтвердити на даний час вказані обставини не може.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання також заперечував, просив обрати менш суворий запобіжний захід, оскільки вважає, що його підзахисний дійсно змінився та запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, можливо при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що провадженні Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріалами кримінального провадження №0003230 від 25 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, що викладені в клопотанні, визнає повністю. Вартість викраденого, що складає 425 гривень, не оспорює.

Визнання вини, разом із доказами, наданими прокурором, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_4 зазначеного вище кримінального правопорушення.

Згідно протоколу № 23/70 затримання особи на підстави ухвали суду від 20 лютого 2019 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 фактично затриманий 26 липня 2019 року о 18 годині 20 хвилин. Клопотань, скарг та заяв при затриманні ним не заявлено.

У судовому засіданні було вивчено клопотання прокурора та матеріали, якими прокурор його обґрунтовує.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Так за ч. 3 ст. 185 КК України передбачене покарання від 3 до 6 років позбавлення волі. В провадженні Близнюківського районного суду знаходиться кримінальне провадження №612/82/16-к, 1-кп/612/20/16 за обвинуваченням ОСОБА_4 ч. 1 ст. 185 КК України. Ухвалою суду від 26 травня 2016 року судове провадження зупинено та судом оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, не виключається і те, що ОСОБА_4 , може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, не одружений, з середньою-технічною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею береться до уваги, що надані достатні докази, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_10 і інші, більш м`які запобіжні заходи, на даний час не забезпечать його належну поведінку.

Враховуючи, що КПК України не забороняє визначення застави в даному кримінальному провадженні, суд вважає за можливе визначити розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава в розмірах, визначених ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченим у вчиненні злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 38420,00 грн. (1921,00 грн. х 20). Такий розмір застави буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання - 26 липня 2019 року.

Термін дії ухвали визначається в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 197 КПК України.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27) на строк шістдесят днів до 23 вересня 2019 року включно.

Встановити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня поточного року 1921,00 гривень, у національній грошовій одиниці, тобто в сумі 38420,00 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять гривень 00 копійок), які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (розрахунковий рахунок 6674, МФО 820172, , отримувач коштів ТУ ДСА України у Харківській області, банк отримувача: ДКС України, призначення платежу застава, справа № 612/340/18 1-кп/612/49/18, підозрюваний ОСОБА_4 ).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Харківської установи виконання покарань (№ 27).

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Встановити строк дії ухвали до 23 вересня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1