ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1914/19 Справа № 205/2674/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000133, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, проживаючого за адресою:АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі п. «в» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році звільнено від призначеного покарання.
Також за цим вироком засуджено ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №14/12.1/423 від 24 квітня 2017 року в розмірі 398 гривень 48 копійок.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожного окремо визнано винуватими у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Реалізуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 09 квітня 2017 року запропонував ОСОБА_8 вчинити крадіжку зазначеного вище кабелю, на що останній надав свою згоду, таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили між собою в попередню змову на таємне викрадення чужого майна, яке належить структурному підрозділу «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 10 квітня 2017 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, діючи за попередньою змовою, взявши з собою заготовлений інструмент: молоток, трубний ключ, ліхтар та шпатель, пройшовши вздовж залізничної колії ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», прибули до люку, який розташований на перехресті вул.Ю.Кондратюка та вул.Гайдамацької в м.Дніпрі, де переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, згідно з розподіленими ролями: ОСОБА_7 за допомогою шпателя та молотка зняв та поклав в сторону люк, після чого взяв в руки кабель марки ТПП 100*2*0,4 та став його тягнути з колодязя вгору, в той час як ОСОБА_8 перебував поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, витягнувши 50 м кабелю марки ТПП 100*2*0,4, вартістю 2 582 грн. 50 коп., який належить структурному підрозділу «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перерізали його на дві частини, скрутили у дві бухти та направились вздовж залізничної колії, таким чином намагались таємно викрасти зазначене вище майно, однак не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежать від їх волі, оскільки були зупинені співробітниками воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить вирок змінити в частині розподілу процесуальних витрат, зазначити в резолютивній частині вироку, що судові витрати на користь держави на залучення експерта для проведенення судово-товарознавчої експертизи №14/12.1/423 від 24 квітня 2017 стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 199 грн. 48 коп. з кожного.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор, не заперечуючи доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні ними злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд першої інстанції суд мав визначити розмір процесуальних витрат, які повинні бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представник потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожний окремо повністю визнали свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожного окремо у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація їх діянь за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, апеляційним судом не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою зміну вироку, апеляційний суд приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, та в разі, якщо обвинувачуються декілька осіб, вирішує питання про стягнення процесуальних витрат щодо кожного обвинуваченого.

З нормативного розуміння наведених норм кримінального процесуального закону вбачається, що процесуальні витрати підлягають чіткому розподілу та не можуть бути стягнені судом солідарно.

Між тим, всупереч цим вимогам закону, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції фактично судові витрати між обвинуваченими не розподілив та помилково визначив, що вони підлягають солідарному стягненню, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на те, що суд неправильно розподілив між обвинуваченими процесуальні витрати, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарги прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - зміні в частині розподілу процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині розподілу процесуальних витрат.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №14/12.1/423 від 24 квітня 2017 року по 199 грн. 48 коп. з кожного.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4