Ухвала
Іменем України
04 липня 2019 року
м. Київ
справа № 265/3312/15-к

провадження № 51-3255ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року щодо неї,
встановив:
У касаційній скарзі, ОСОБА_4 , покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ставить вимогу перед судом касаційної інстанції про зміну вироку Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року та залишення вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2018 року, яким її виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України, без змін.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте вказаних положень кримінального процесуального закону засудженою не дотримано, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судом при його ухваленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 фактично зводяться до їїпокликань на незгоду з наданою судом апеляційної інстанціїоцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що,в силу статей 433,438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскаржуючи лише судове рішення суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не конкретизує яких саме порушень допущено цим судом, розглядаючи кримінальне провадження щодо неї, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення і чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом вироку апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Також, викладені вимоги ОСОБА_4 у скарзі до суду касаційної інстанції про зміну вироку Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року та залишення без зміни вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2018 року, яким її виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України, не відповідають змісту ст. 436 КПК України, якою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається зі касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України, залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року щодо неї, залишити без руху і надати їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3