АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/491/19 Справа № 690/88/19 Категорія: ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 березня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , останній раз судимого: 08.11.2012 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки; 09.09.2014 ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_9 для відбування покарання в місця позбавлення волі; ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2018 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 2 дні,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі; ч. 1 ст. 162 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.11.2012, у виді чотирьох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 24.12.2018 та зараховано строк попереднього ув`язнення з 24.12.2018 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 3 146 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 24.12.2018 близько 07 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч волі власника житла ОСОБА_10 , за допомогою ключів, відкрив вхідні двері до будинку та незаконно проник всередину, звідки таємно викрав дві пляшки з вином об`ємом 0,75л «Советское Шампанское», пляшку з вином об`ємом 0,75л «Fratelli», пляшку з вином об`ємом 0,75 л «Мікадо», пляшку з вином об`ємом 0,75 л «Koblevo», вартість яких складає 343 грн. 79 коп., пляшку з вином об`ємом 0,7л «УкраїнськийКагор», вартістю 35 грн., пляшку звином об`ємом 0,75л «Shabo» вартістю 35грн. та ювелірні вироби з металу жовтого кольору, а саме: п`ять ланцюжків, три кільця, три сережки, ладанку, хрестик, вартість яких за грам складає 635 грн. 99 коп., загальною вагою 35 г на суму 22 259 грн. 65 коп. та одне кільце з металу сірого кольору вартість якого заграм складає 10 грн. 73 коп., загальною вагою 5 г на суму 53 грн. 65 коп., чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкодина загальну суму 22 727 грн. 09 коп., після чого зник у невідомому напрямку.

Він же, 24.12.2018 у невстановлений слідством ранковий час, перебуваючи в загальному дворі багатоквартирного житлового будинку, який розміщений по АДРЕСА_4 , маючи умисел на незаконне проникнення до володіння особи, таємно, не маючи дозволу володільця, порушуючи конституційне право власника на недоторканість житла чи іншого володіння, передбаченого ст. 30 Конституції України, шляхом опущення вікна вхідних дверей, незаконно проник до автомобіля марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває в користуванні ОСОБА_11 .

Він же, 24.12.2018 у невстановлений слідством ранковий час, за допомогою ключів, якими відчинив вхідні двері, всупереч волі власника житла ОСОБА_12 та проник до його квартири АДРЕСА_5 , з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належні ОСОБА_11 , бувші у використанні, шуруповерт «Hitachi DC12DVF3» вартістю 1275 грн., перфоратор «Einhell ВВН 1500», вартістю 1163 грн. 33 коп., будівельний міксер для бетону «Odwerk ВМХ 120 + 16 патрон», вартістю 1425 грн., після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3863 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи винуватість у скоєних злочинах, просить пом`якшити призначене йому покарання, в тому числі і остаточне, до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того, зазначає прол необхідність зарахування на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ним покарання, термін його попереднього ув`язнення, в тому числі, за вироком Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області від 08.11.2012, оскільки остаточне покарання йому призначене за сукупністю вироків.

Зазначає, що наявність в провадженні обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що його обтяжує, дають підстави для пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання як за кожний злочин окремо, так і остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків та злочинів.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду кримінального провадження. Крім того, від потерпілої ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд провадження у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку суду, як того просить обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 міський суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, кримінальні правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання: щире каяття та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та частково приєднав відповідно до ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання встановлених Кримінальним кодексом України і дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги останнього і призначення йому більш м`якого покарання, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив нові умисні кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду. Вказані вимоги закону міськрайонним судом були дотримані.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості. Підстав вважати таке покарання несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неврахування в повній мірі судом першої інстанції при призначенні покарання - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин - є необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції зазначене було в повному обсязі враховано при призначенні покарання обвинуваченому.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Вимога обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність зарахування у строк відбутого покарання терміну попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі волі є безпідставною, оскільки чинна, на момент вчинення ОСОБА_7 злочинів - 24.12.2018, редакція ч. 5 ст. 72 КК України (закон № 2046-VIII від 18.05.2017) такого зарахування не передбачає.

Призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.11.2012, не є правовою підставою для застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 383-VIII від 26.11.2015) в даному провадженні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження міським судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним та обгрунтованим, тому підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни, а також для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 409, 418 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :