ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1728/19 Справа № 183/5602/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003135 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
07.12.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, із середньою спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
31.03.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, 69, ч. 3 ст. 185, 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі. 16.06.2006 року згідно ст. 81 КК України ухвалою Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2006 року звільнений умовно - достроково на 7 місяців 20 днів;
20.05.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
24.01.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 місяці за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 20.05.2010 року, до відбуття 3 роки 2 місяці позбавленні волі. Звільнений 16.07.2013 року з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання;
04.06.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 03.05.2017 року згідно ст. 81 КК України ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2017 року звільнений умовно - достроково на 6 місяців 4 дні,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту його затримання з 30 вересня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_8 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2017 року по 06 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2017 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, виконувати самостійно.
ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року, остаточно призначено ОСОБА_9 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено рахувати з моменту його затримання з 30 вересня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2017 року по 06 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 4823-17 від 12.10.2017 року) у розмірі 99 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 4823-17 від 12.10.2017 року) у розмірі 99 гривень 00 копійок.
Цим вироком, дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Дії ОСОБА_12 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, 28 вересня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перебували поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де мешкає потерпіла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в цей час у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, що може знаходитися у вказаному домоволодінні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, перестрибнувши через паркан незаконно проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Після цього ОСОБА_8 демонтував скло з віконної рами вікна вищевказаного будинку та через віконну раму незаконно проник до приміщення будинку, та відчинив з внутрішньої сторони вхідні двері будинку, через які до приміщення будинку незаконно проник ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні кімнати вищевказаного будинку, заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung» моделі Е 1200, вартістю 937,50 грн., з сім картою оператора «КиївСтар», вартістю 50,00 грн., грошовими коштами у сумі 100,00 грн., мішком з цукром загальною вагою 50 кг., вартістю 900,00 грн., що належить ОСОБА_13 . В цей момент до кімнати зайшла потерпіла ОСОБА_13 , яка виявила факт заволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_8 її майна та з метою зупинити вчинення злочину останніми, почала вимагати від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , щоб вони повернули їй належне майно. В цей момент, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , зрозумівши, що їх дії стали явними для потерпілої ОСОБА_13 , незважаючи на вимоги ОСОБА_13 , з місця скоєння злочину втекли, тримаючи в руках викрадене майно, в подальшому, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1 987 гривень 50 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування скарги обвинувачений ОСОБА_9 зазначає, що не згоден з вироком суду та вважає вирок незаконним, несправедливим, необґрунтованим та таким, який не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 також просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним, несправедливим, необґрунтованим та таким, який ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції постійно контролювали та нав`язували свідкам необхідні для сторони обвинувачення показання, що є неприпустимим. Також вказує, що під час допитів працівники поліції його били та примушували визнати вину у вчиненні злочину, якого він не вчиняв.
Вважає, що матеріали кримінального провадження щодо нього сфабриковано, оскільки докази були зібрані з порушенням вимог закону, а більшість необхідних для встановлення істини суттєвих обставини не було досліджено.
Крім того, вказує, що його затримання та допит проводились без участі адвоката, чим було порушено його право на захист, та йому не було роз`яснено його прав, відповідно до вимог закону.
Зазначає, що впізнання по фотографії проведено з порушенням вимог КПК України.
В уточненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених та увалити свій вирок, яким засудити:
ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2017 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, - виконувати самостійно.
ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_9 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування скарги прокурор зазначає, що суд невірно застосував кримінальний закон у частині призначення покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , оскільки встановлені в ході судового розгляду факти та обставини свідчать про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.
Прокурор вказує, що суд не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення тяжкого, умисного корисливого злочину проти чужої власності, до затримання ніде не працював, не одружений та за місцем проживання характеризується вкрай негативно. При призначенні покарання суд встановив відсутність пом`якшуючих обставин та врахував обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину ОСОБА_8 щодо особи похилого віку. В той же час, при призначенні покарання судом належним чином не враховано схильність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення нових злочинів, а також відсутність жалю з приводу скоєного та бажання виправити ситуацію.
Аналогічним чином, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з попереднім вироком, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких, умисних корисливих злочинів проти чужої власності, до затримання ніде не працював, не одружений та за місцем проживання характеризується вкрай негативно. При призначенні покарання суд встановив відсутність пом`якшуючих обставин та врахував обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину ОСОБА_9 щодо особи похилого віку.
Прокурор також зазначає, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з самого початку судового розгляду і до надання їм останнього слова своєї вини у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не визнали, не розкаялися у вчиненому та не виявили наміру відшкодувати потерпілій збитки, що ними спричинені.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх захисник ОСОБА_10 підтримали апеляційні скарги сторони захисту і просили їх задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до статті 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.
Зазначені вимоги Закону були дотримані судом першої інстанції.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг обвинувачених щодо незаконності, несправедливості та необґрунтованості оскаржуваного вироку, так як висновок суду щодо доведеності вини обвинувачених у вчиненні зазначених у вироку злочинних діях, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно відповідно до вимог ст. 374 КПК України, приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України.
Такі доводи апеляційної скарги обвинувачених є безпідставними.
Як на докази винуватості обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_13 , яка впізнала в залі суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як тих чоловіків, які проникли до її будинку та викрали її майно, покази свідків, які пояснили обставини, під час яких обвинувачені продали викрадений мішок цукру, протоколи пред`явлення осіб до впізнання за участю свідка ОСОБА_14 , згідно яких останній впізнав обвинувачених, як тих чоловіків, які намагалися продати йому та продали його товаришу цукор та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України та які повністю спростовують доводи обвинувачених в апеляційних скаргах.
Зокрема, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2017 року та фото-таблиці до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , його захисника, під час якого останній розповів та показав обставини, які мали місце 28.09.2017 року по пров. Кущівському м. Новомосковська, а саме як він разом з ОСОБА_8 відкрито заволодів майном, яке знаходилося в цьому будинку. Також, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2017 року та фото-таблиці до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника, під час якого останній розповів та показав обставини, які мали місце 28.09.2017 року по пров. Кущівському м. Новомосковська, а саме як він разом з ОСОБА_9 відкрито заволодів майном, яке знаходилося в цьому будинку. Вказані підозрюваними обставини вчинення кримінального правопорушення повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, а також з поясненнями потерпілого ОСОБА_13 наданими в судовому засіданні.
Надані покази обвинувачених, свідків і потерпілої у суді першої інстанції узгоджуються між собою і доказами наявними в кримінальному провадженні і не мають суттєвих суперечностей. Дані або докази, які б свідчили про неправдивість їх показів відсутні.
Таким чином, висновок суду про доведеність вини обвинувачених, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.
Крім того, обвинуваченим ОСОБА_9 не було надано додаткових доводів в обґрунтування своєї скарги, про що ним було зазначено в апеляційній скарзі.
На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст.186 КК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що працівники поліції постійно контролювали та нав`язували свідкам необхідні для сторони обвинувачення показання, що є неприпустимим, є безпідставними, оскільки в ході судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції вказані обставини не знайшли свого підтвердження, свідки під присягою в суді першої інстанції добровільно надавали пояснення щодо обставин справи, будь-якого впливу на них з боку працівників поліції здійснено не було.
Посилання на те, що під час допитів працівники поліції його били та примушували визнати вину у вчиненні злочину, якого він не вчиняв спростовуються поясненнями самого ОСОБА_8 , який вказав, що щодо вищевказаної обставини була здійснена службова перевірка та відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001328 від 22.10.2018 року, за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України, яке в подальшому було закрито за відсутністю події кримінального правопорушення, згідно постанови слідчого від 02.11.2018 року. Вказане рішення слідчого ОСОБА_8 оскаржене в установленому законом порядку не було.
Доводи про те, що матеріали кримінального провадження щодо нього сфабриковано, оскільки докази були зібрані з порушенням вимог закону, а більшість необхідних для встановлення істини суттєвих обставини не було досліджено не можуть бути прийняті до уваги, оскільки докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані не встановлено.
Судом досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання обвинуваченого на те, що матеріали кримінального провадження сфабриковано.
Посилання ОСОБА_8 на те, що його затримання та допит проводились без участі адвоката, чим було порушено його право на захист, та йому не було роз`яснено його прав, відповідно до вимог закону є безпідставними, оскільки згідно протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.09.2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , затримання відбувалось в обох випадках за участю адвоката ОСОБА_15 , який забезпечував затриманим право на захист. Крім того, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 під підпис були роз`яснені їх права, згідно з ч. 3 ст. 42 КПК України, їм була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та їх родичам було направлено повідомлення про затримання(а.с. 126-140, т.1).
Крім того, під час проведення слідчого експерименту від 30.09.2017 року з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , на який останній посилається як на недопустимий доказ, оскільки під час надання пояснень на них здійснювався вплив з боку працівників поліції, також був присутній адвокат ОСОБА_15 . Будь-яких зауважень та доповнень до вищевказаних протоколів ані з боку обвинувачених, ані з боку захисника надано не було, що і спростовує доводи ОСОБА_8 про недопустимість цих доказів та порушення його права на захист.
Посилання апеляційної скарги ОСОБА_8 на те, що впізнання по фотографії проведено з порушенням вимог КПК України є необґрунтованими, оскільки згідно ч. ч. 6, 7 ст. 228 КПК України, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Вказані умови були повністю дотримані під час пред`явлення обвинувачених для впізнання, порушень вимог КПК України допущено не було.
З огляду на наведене, всупереч доводам апеляційних скарг обвинувачених, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України та належним чином вмотивував і обґрунтував прийняте рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винних, врахував сукупність всіх обставин вчиненого діяння.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини які могли мати значення для справи. Неповноти, істотних порушень в ході судового слідства вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості такого діяння, даних про особу винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На виконання вимог закону, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілій ОСОБА_13 на момент вчинення злочину виповнилося 85 років.
Також, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. ОСОБА_9 не працює, не одружений, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілій ОСОБА_13 на момент вчинення злочину виповнилося 85 років.
Отже, твердження прокурора, що суд першої інстанції призначив обвинуваченим м`яке покарання та не врахував тяжкості кримінального правопорушення та характеристику особи обвинувачених не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Таким чином, доводи апеляційних скарг прокурора та обвинувачених не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому підстав вважати, що вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України колегія судів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора та обвинувачених залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4