Провадження № 1-кс/484/1067/19
Справа № 484/1717/19
УХВАЛА
про відмову в наданні дозволу на примусове відібрання біологічних зразків

02 серпня 2019 року слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю старшого слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 , прокурора Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , неповнолітнього ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законних представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні винесене у кримінальному провадженні № 0000755 клопотання про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків, -

ВСТАНОВИВ :

16.07.2019 року старший слідчий СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків крові неповнолітнього ОСОБА_4 , в обгрунтування якого вказав, що у провадженні СВ Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 від 11.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України.

11.04.2019 року до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_8 1996 р.н. про те що близько 04 години 20 хвилин, невідомі особи через незачинені вхідні двері приміщення УНЛ "Спортлото" розташованого за адресою: вул. Корабельна 17Н м. Первомайськ Миколаївська область проникли в середину грального залу та перебуваючи в балаклавах відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 5800 гривень.

За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за № 0000755 від 11.04.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України.

15.04.2019 року до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 15.04.2019 року о 04.17 годині за адресою: вул. Радянська, 8 м. Первомайськ Миколаївська область, за попередньою змовою, троє невстановлених осіб, погрожуючи предметом зовні сходим на пістолет, оператору касиру ТОВ «Бет-Лото» ОСОБА_9 , заволоділи грошовими коштами товариства в сумі 3 000 гривень.

За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за № 0000791 від 15.04.2019 року за ч. 2 ст. 187 КК України.

19.04.2019 року близько 02.00 години двоє невстановлених чоловіків у балаклавах, розбивши скло у вхідних дверях проникли до приміщення цілодобового кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та погрожуючи продавцеві ОСОБА_10 продметом сходим на пістолет, тобто погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 820 гривень, двома компресорами для накачування коліс, чоловічою сумкою зі шкірозамінника чорного кольору, машинкою для стрижки волосся, чим спричинили тим самим власнику закладу ОСОБА_11 матеріальний збиток в сумі 3515 гривень.

За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за № 0000832 від 19.04.2019 року за ч. 3 ст. 187 КК України.

26.04.2019 року матеріали кримінальних проваджень відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України було об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР № 0000755 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України.

Так, 13.06.2019 згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області про дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, було проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де постійно проживає ОСОБА_4 . В ході обшуку домоволодіння було виявлено та вилучено предмет візуально схожий на пістолет та патрони. Вказані предмети було направлено на відповідні експертні дослідження.

Також в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадження було призначено генетичні експертизи по предметам, які були вилучені в ході огляді місць подій вчинених кримінальних правопорушень з метою встановлення на них наявності генетичних ознак, а саме слідів крові та клітин осіб.

13.06.2019 року було отримано постанову прокурора про вилучення зразків для порівняльного дослідження крові ОСОБА_4 . У присутності свого захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовився від добровільної здачі зразків крові для проведення порівняльних досліджень.

В матеріалах провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зразки крові ОСОБА_4 мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Враховуючи тяжкість злочину і неможливість отримати біологічні зразки в інший спосіб, слідчий просив, клопотання задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні старший слідчий СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 та прокурор Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримали подане у вказаному криміанльному провадженні клопотання, просили його задовольнити.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клоптання, оскільки вже відмовлявмя від добровільної здачі зразків крові для проведення порівняльних досліджень.

Законні представники неповнолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_12 підтримали позицію свого сина та заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Адквокат неповнолітнього ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та надав суду письмові заперечення, згідно яких матеріали клопотання та додатки до нього не містять жодних даних щодо виявлення та вилучення з місць пригоди будь-яких слідів, предметів, які містять на собі сліди крові чи інших виділень, які необхідно дослідити. Також в матеріалах містяться посилання на призначення у справі генетичних експертиз, однак, на підтвердження вказаного не долучено будь-які документи, а саме копії ухвал. Метою призначених генетичних експертиз зазанчено - встановлення слідів крові та клітин на вилучених предметах, тобто вказані експертизи вже проводяться, але чи є на вилучених предметах сліди крові та клітини людини, невідомо. Метою відібрання крові у неповнолітнього ОСОБА_4 є проведення порівняльного аналізу, але в зв`язку з тим, що результати призначених генетичних експертиз ще невідомі, то відповідно не має сенсу на зазначеній стадії досудового розслідування проводити порівняльний аналіз (не має з чим порівнювати), а так само у відібранні зразків крові. Крім цього, постанова прокурора про відібрання зразків у ОСОБА_4 від 13.06.2019 року взагалі не мотивована, а відібрання крові чи інших зразків людини фактично є проведенням експеременту над людиною, а тому має відбуватись лише у встановленому законодавством порядку.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, прокурора, адвоката ОСОБА_5 , законних представників ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , приходжу до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 11 квітня 2019 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Забезпечення дотримання права на повагу до гідності та обмеження втручання у приватне життя є одним з визначальних засад правової держави, якою є Україна, що закріплюється та гарантується як міжнародно-правовими актами (ст.ст.5, 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) так і нормами національного законодавства.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з цим, ч.1 ст.8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до вимог ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченимистаттею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченомустаттями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Обов`язковою передумовою надання права тимчасового доступу до відомостей, що містять охоронювану законом таємницю, є можливість використання як доказів таких відомостей та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих відомостей (ч.6 ст.163 КПК України).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006р.; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993р.; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001р.).

Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції. До того ж в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України.

Ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Визначений ст.18 КПК України, ст.63 Конституції України принцип свободи від самовикриття не слід тлумачити буквально, у контексті заборони примусу виключно щодо дачі пояснень, показань відносно себе та близьких родичів. Ця гарантія поширюється і на право ненадання відомостей у будь-який інший спосіб, що може прямо чи побічно, безпосередньо чи опосередковано бути використано проти інтересів особи.

Відповідно достатті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Біологічні зразки у ОСОБА_4 слідчий бажає вилучити з метою отримання доказів причетності останнього до вищевказаного кримінального правопорушення. Примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже право не свідчити проти себе та близьких родичів має будь-яка особа. Враховуючи прецедентну практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Яллох проти Германії» (№ 5481/00), слідчий суддя наголошує, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про примусове відбирання біологічних зразків у ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.160-166, 242, 245, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків за участю спеціаліста у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Повний текст ухвали буде проголошено 06.08.2019 року о 15.00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: