КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4521/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 193 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року,

за участю:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Челябінськ Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,( АДРЕСА_2 ), раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, адже стороною обвинувачення належно обґрунтовано та доведено обставини щодо наявності ризиків, та доведено, що постановою прокурора від 11.02.2019 року ОСОБА_10 оголошено у міжнародний розшук, як це передбачено ч. 6 ст. 193 КПК України. Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було зроблено спочатку слідчим шляхом винесення постанови про оголошення розшуку ОСОБА_10 та в подальшому і міжнародного розшуку. Отримання відповідного судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_10 необхідний для фактичної організації здійснення її розшуку силами Інтерполу, що підтверджується листом Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 11.06.2019 року, в якому зазначено перелік документів, вже наданих стороною обвинувачення, а також акцентовано увагу на важливість та необхідність надання саме ухвали суду про обрання запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим управлінням Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000675 від 22.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.
Орган досудового розслідування зазначає, що 29.05.2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України та 06.03.2018 року їй повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Дані повідомлення здійснювались у кримінальному провадженні № 0003536 від 18.11.2016 року.
13.03.2018 року матеріали досудового розслідування з вказаного кримінального провадження виділено в окреме провадження, якому присвоєно номер 0000563, та з якого 22.03.2018 року в окреме провадження виділено матеріали у тому числі щодо ОСОБА_10 . Даному провадженню присвоєно номер 0000675.
30.05.2018 року в рамках цього провадження ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.
Орган досудового розслідування у своєму клопотанні зазначає, що у період з квітня по жовтень 2011 року ОСОБА_10 займаючи посаду заступника голови ДПА у м. Києві, заступника Голови Комісії з проведення реорганізації ДПА у м. Києві, у складі створюваної та очолюваної колишнім Президентом України ОСОБА_11 злочинної організації, зловживаючи службовим становищем, діючи з корисливих мотивів, діючи у порушення вимог Конституції України, Податкового кодексу України, постанов КМ України, нормативно правових документів Міністерства фінансів України, ДПА, ДПС України та інших органів державної влади з метою одержання правомірної вигоди для себе та членів злочинної організації, шляхом реалізації розробленого незаконного плану та злочинної схеми, прийняла участь у реалізації незаконної схеми з мінімізації прожиткових зобов`язань шляхом безпідставного декларування «програмними» підприємствами - податковими ямами» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 1 506 863 616 грн., призвело до незаконного використання податкового кредиту на вказану суму суб`єктами господарювання реального сектору економіки України для зменшення податкових зобов`язань та, відповідно, втрат доходів Державного бюджету України від ненадходження податку на додану вартість на 7 935 365 544 грн. та від ненадходження податку на прибуток підприємств на суму 1 732 893 039 грн., всього державі від ненадходження податків спричинено збитки на загальну суму 2 668 258 583 грн., що тяжкими наслідками.
27.05.2019 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.07.2019 року відмолено в задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 цієї ж статті, слідчий суддя, може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що остання оголошена у міжнародний розшук.
При цьому, прокурор мав би довести визначені ч.2 ст. 177 КПК України підстави застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вказано у клопотанні органу досудового розслідування, 29.05.2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України та 06.03.2018 року їй повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0003536 від 18.11.2016 року. В той же час, постановою слідчого ОСОБА_10 29.05.2017 року оголошено у розшук у кримінальному провадженні № 0003536.
13.08.2018 року матеріали досудового розслідування з вказаного кримінального провадження виділено в окреме провадження, якому присвоєно номер 0000563, з якого 22.03.2018 року в окреме провадження виділено матеріали щодо ОСОБА_10 за № 0000675, та 11.02.2019 року останню оголошено у міжнародний розшук. 30.05.2019 року ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозрив рамках цього провадження.
При цьому, у долучених до клопотання матеріалах відсутні дані про виділення повідомлення про підозру від 29.05.2017 року ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України у кримінальному провадженні № 0000675.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту вказаної норми випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні.

У разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень.
Вказана норма статті вимагає, щоб письмове повідомлення про підозру було вручене особі в день його складення слідчим або прокурором.

Слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обґрунтованість оголошеної ОСОБА_10 підозри та набуття нею статусу підозрюваної. Не надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

Крім цього, прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу, зазначив, що ОСОБА_10 перебуває у міжнародному розшуку, однак, доданих до клопотання даних недостатньо для підтвердження цього.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів (надалі - Інструкція).

Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.

Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).

За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов`язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.

Відповідно до підп. 2.1.4 п. 2.1 Інструкції запити з питань розкриття і розслідування злочинів у сфері економіки і фінансів, а також причетних до них осіб, що надсилаються до НЦБ Інтерполу для подальшого скерування правоохоронним органам зарубіжних держав, повинні містити такі відомості: а) конкретні факти, які є підставою для звернення до правоохоронних органів зарубіжних держав: наявність кримінальної справи, її номер, дата і стаття кримінального закону, за якою вона порушена, орган, що провадить розслідування; заведена оперативно-розшукова справа, її номер, перевірка оперативної або іншої інформації, номер оперативного повідомлення або відповідного документа; б) анкетні дані особи, щодо якої робиться запит; за наявності кримінальної справи процесуальний стан цієї особи, якщо обвинувачений - який, ким і коли обраний запобіжний захід; в) обставини злочину або характер наявних відомостей із зазначенням способу вчинення конкретних злочинних діянь обвинуваченими або підозрюваними особами.

Відповідно до підпунктів 4.1.2 та 4.1.1 п. 4.1 Інструкції використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України.

Міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться, зокрема, у випадку наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо (підп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції).

Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).

У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.

Згідно підп. "б" підп. 4.5.2 п. 4.5 інструкції у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюється позиція заходів, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Такими заходами, як правило, можуть бути: затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов`язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.

НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).

Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).

За п. 4.9 Інструкції після одержання даних про місцеперебування розшукуваної особи за кордоном НЦБ: доводить одержану інформацію до відома ініціатора розшуку; повідомляє Генеральну прокуратуру України, а також прокуратуру Автономної Республіки Крим, міст Києва, Севастополя чи відповідної області (якщо кримінальна справа щодо розшукуваної особи знаходиться в провадженні слідчих прокуратури), Головне слідче управління МВС України (якщо розслідування в кримінальній справі провадять слідчі органів внутрішніх справ) або ГУКР МВС України (в разі розшуку засудженої особи) чи інші правоохоронні органи або їх структурні підрозділи за підслідністю.

Як вбачається із листа Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України ОСОБА_10 каналами Інтерполу не розшукується та в обліках Інтерполу не значиться.

Відповідно до наданої постанови прокурора про оголошення ОСОБА_10 у міжнародних розшук вбачається, що орган досудового розслідування не звертався з відповідним клопотанням до НЦБ України та планує звернутися лише за наявності ухвали про обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу.

Вказана постанова до виконання не зверталася, відсутні дані про фактичне здійснення будь яких процесуальних заходів за постановою прокурора.

Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обґрунтованість оголошеної ОСОБА_10 підозри та набуття нею статусу підозрюваної, а також про оголошення останньої у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 193, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3