справа № 208/6588/18
№ провадження 1-кп/208/290/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001272 від 08.08.2018 і угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001272 від 08.08.2018, з однієї сторони (далі прокурор), захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого загальну середню освіту, не працюючого, неодруженого, на не маючого на утриманні дітей, не зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.10.1997 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.81, ст.44 КК України (1961р.) до позбавлення волі строком на 3 роки 6 міс., 15.09.1999 звільнений із Дніпропетровської ВК (№89) на підставі ст.89 ЗУ «Про амністію»;

- 07.12.2000 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.193, ч.2 ст.17, ч.3 ст.81, 42 КК України (1961р.) до позбавлення волі строком на 3 роки 6 міс. із конфіскацією майна, звільнений 22.07.2003 із Синельниковської ВК Дніпропетровської обл. (№ 94) у зв`язку із відбуттям покарання;

- 25.04.2005 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 198, 304, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 27.04.2007 із Синельниковської ВК Дніпропетровської обл. (№ 94) у зв`язку із відбуттям покарання;

- 19.05.2008 Красноградським районним судом Харківської обл. за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки; звільнений 19.12.2009 із Дніпропетровської ВК (№133) із відбуття строку покарання;

- 11.08.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 19.02.2011 Синельниковської ВК Дніпропетровської обл. (№ 94) у зв`язку із відбуттям покарання;

- 29.06.2011 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений 16.03.2013 із Солоняньскої ВК Дніпропетровської обл. (№ 21) у зв`язку із відбуттям покарання;

- 09.10.2013 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до арешту на строк 5 місяців, звільнений 26.12.2013 із Жовтоводської ВК Дніпропетровської обл. (№ 26) у зв`язку із відбуттям строку покарання;

- 30.01.2014 Красноградським районним судом Харківської обл. за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки;

- 02.10.2014 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання 6 міс. за вироком від 30.01.2014, до відбуття 3 роки 6 міс. позбавлення волі; Звільнений 14.06.2017 із Солонянської ВК Дніпропетровської обл. (№ 21) у зв`язку із відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

ВСТАНОВИВ:

повторно, 08.08.2018 у період часу з 00.00 год. до 01.44 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебував разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, поблизу першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

В цей час у невстановленої в ході досудового розслідування особи виник злочинний протиправний умисел, спрямований на проникнення до квартири АДРЕСА_3 з метою таємного викрадення будь-якого майна, що перебувало в зазначеній квартирі та могло мати матеріальну цінність. Так, невстановлена в ході досудового розслідування особа, будучи обізнаним, що власник та мешканці квартири вдома відсутні, запропонував ОСОБА_6 з метою незаконного збагачення вчинити таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням до житла. З метою реалізації зазначеного умислу ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового розслідування особа вступили у попередню змову.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням до житла, діючи спільно, умисно, спираючись на підтримку одне одного, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки здійснили демонтаж металевої решітки та віджим металопластикового вікна, таким чином, подолавши перешкоду та, в порушення статті 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканість житла, проникли до кімнати квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , та яку утримує ОСОБА_5 .

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, 08.08.2018 у період часу з 01.44 год. до 03.59 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) незаконно перебуваючи у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, спільно, таємно, з корисливих мотивів та корисливої мети, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснюють незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, здійснювали пошуки цінного майна, яке складали в сумку, знайдену ними у зазначеній квартирі.

Так, прагнучи в повному обсязі реалізувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло та отримати реальну можливість розпоряджатися таємно викраденим майном, ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового розслідування особа мали намір зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, однак в той час, коли вони збирались залишити квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , до зазначеного будинку під`їхали працівники поліції внаслідок виклику ОСОБА_9 , які зупинили ОСОБА_6 та не дали йому довести свої злочинні дії до кінця. Невстановлена в ході досудового розслідування особа зник з місця злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, свій злочинний умисел до кінця не довів, реальної можливості розпорядитися викраденим майном на власний розсуд не отримав.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням до житла, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а саме в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

13.08.2019 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 у присутності його захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Обвинувачений жодним чином проведенню досудового розслідування не перешкоджав, в ході досудового розслідування беззастережно визнавав вину й зобов`язується визнати беззастережно обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим матеріальна шкода не заподіяна, а тому потреби у їх відшкодуванні немає.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого (згідно зі ст.66 КК України), є щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого (згідно ст.67 КК України) під час досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання слід враховувати те, що обвинувачений повністю визнає вину у вчиненому, розкаюється; раніше судимий; має постійне місце проживання і реєстрації; у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває; за місцем мешкання характеризується задовільно, з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, цілі та мети покарання, сторони узгодили наступне покарання:

визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст..75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Сторони, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Сторони підтверджують, що зазначену Угоду вони уклали виключно на підставі добровільного волевиявлення, тобто Угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, повністю прочитали весь текст документа, який вони розуміють та погоджуються з усіма його положеннями. Обвинувачений підтверджує, що він жодним чином не обмежений у дієздатності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказав що між ним та прокурором у присутності його захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки. Злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Винним визнає себе повністю. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Потерпіла ОСОБА_5 надала прокурору письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості. Майнової шкоди обвинувачений не завдав, позовну заяву подавати не буде.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, надання потерпілою письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_6 не працює, раніше судимий, повне визнання вини, щире каяття, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, враховуючи відсутність обставин що обтяжують покарання, та наявність обставин що пом`якшують покарання, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз, які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13.08.2019 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001272 від 08.08.2018, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності захисника ОСОБА_7 з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, і призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання, призначеного цим вироком з випробуванням, встановивши ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 в період випробувального терміну такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з засудженням до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 09.08.2018 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 1 144,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням судово-дактилоскопічної експертизи за № 26/4.6/935 від 22.08.2018 року.

Речові докази:

- дві світлі дактилоплівки зі слідами рук разом із первинним пакуванням (спец пакети № ЕХР0217457), які упаковані в поліетиленовий спец пакет Експертної служби МВС України № 3750732; дактилокарта на ім`я ОСОБА_6 , що упакована в паперовий конверт, на якому барвником синього кольору виконаний пояснювальний напис «Додаток до висновку експерта № 26/4.6/935 від 22.08.2018 зберігати в матеріалах справи;

- змиви рідини бурого кольору на марлевих тампонах, які поміщені у три паперові конверти із надписом «До висновку експерта № 804/Н» та один паперовий конверт «До висновку експерта № 803/Н» - знищити;

- викрутку яку поміщено та опечатано до поліетиленового пакету - знищити.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1