Справа № 184/1057/19
Номер провадження 1-кп/184/161/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000341 від 06.05.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, Україна, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

07.04.2019 о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у своєї тещі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в коридорі літньої кухні будинку АДРЕСА_3 , де на ґрунті давно сформованих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у вказаному місці і часі усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс своєю ногою один удар ОСОБА_6 в область правого коліна, спричинивши вказаними діями останній тілесні ушкодження у вигляді забою та синця правого колінного суглобу, котрі згідно висновку судово-медичного експерта № 238 від 13.05.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 , умисно наніс ОСОБА_6 в область спини два удари кулаком та два удари ногою, спричинивши вказаними діями ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця в області крижі, двох синців лівого кульшового суглобу, котрі згідно висновку судово-медичного експерта № 238 від 13.05.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, погодився надати показання. Проте, під час допиту обвинувачений у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за викладених у обвинувальному акті обставин, винним себе фактично не визнав, оскільки надав наступні пояснення. Потерпіла ОСОБА_6 є його тещею, з якою у нього склалися не приязні відносини, оскільки були випадки, коли остання замикала його дружину ОСОБА_7 у своєму будинку на декілька днів та не пускала її додому. Весною цього року, у вечірню пору доби, точної дати він не пам`ятає, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до тещі за адресою АДРЕСА_3 , щоб знайти свою дружину ОСОБА_7 . З цією метою він, переступивши у через пошкоджену огорожу, зайшов на територію домоволодіння. Наступні події він добре не пам`ятає за давністю часу. Пам`ятає, що заходив до літньої кухні, там перебувала ОСОБА_6 . Скільки ударів він наніс потерпілій він не пам`ятає, можливо один, а можливо він її тільки штовхнув, від чого та впала. Зауважив, що був взутий в тапки, якими не можна спричинити такы пошкодження коліна, щоб необхідно було накладати гіпс. Пізніше приїхали співробітники поліції і забрали його з території зазначеного домоволодіння.

Заслухавши наведені вище показання обвинуваченого, надані суду під час допиту, заслухавши показання потерпілої та свідків, дослідивши письмові документи та висновки експертизи, суд приходить до висновку, що його вина поза розумним сумнівом доводиться сукупністю доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, будучи допитаною, потерпіла ОСОБА_6 надала показання, що обвинувачений ОСОБА_3 є її зятем, який неодноразово в стані алкогольного сп`яніння спричиняв домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_8 , пошкоджував її ( ОСОБА_6 ) майно, вчиняв сварки. 07.04.2019 р. в обідню пору вона ( ОСОБА_6 ) перебувала на території домоволодіння, де побачила за парканом свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 обвинуваченого, який запитав у неї: «Де Люба?». Вона ( ОСОБА_6 ) відповіла, що доньки у неї немає, після чого обвинувачений переліз через замкнутий паркан, висловив відносно неї нецензурну лайку, та почав бігати по території домоволодіння, заглядаючи в будинок, літню кухню, сарай, шукаючи свою дружину. Вона ( ОСОБА_6 ) зателефонувала у поліцію, а обвинувачений втік. Пізніше того ж дня приблизно о 22 годині вечора, вона знаходилась у літній кухні та дивилася телевізор. Раптом у вікно побачила ОСОБА_3 , який знову переліз через паркан домоволодіння, побіг у двір, вибив замкнуті двері у будинку, після чого побіг до літньої кухні з криками: «Де Люба?». Вона одразу зателефонувала своїй дочці ОСОБА_9 з проханням викликати поліцію, та побігла до вхідних дверей літньої кухні, які були замкнуті на навісний гачок. ОСОБА_3 вибив зазначені двері, які вона намагалася втримати, після чого вдарив її один раз взутою ногою нижче правого коліна, від чого вона впала, після чого вдарив два рази взутою ногою та два рази кулаками в область спини. При цьому обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив запах алкоголю із рота. В цей час приїхали співробітники поліції і забрали ОСОБА_3 . При цьому, вони допомогли їй піднятися та лягти на диван, оскільки дуже сильно боліла нога. Пізніше приїхали її рідні, а зранку на кареті швидкої допомоги її доставили до лікарні, де наклали на ногу гіпс, з яким вона пролежала 3 місяці вдома. Обвинувачений ОСОБА_3 ніякої допомоги на лікування їй не надав, у вчиненому не розкаюється, оскільки продовжує вчиняти насилля в сім`ї.

Наведені показання потерпілої узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у суді повідомила, що є донькою потерпілої. ОСОБА_3 є чоловіком її сестри ОСОБА_8 , з яким вона не спілкується, оскільки той постійно конфліктує з її матір`ю ОСОБА_6 07.04.2019 в обідню пору доби їй зателефонувала матір і по телефону повідомила, що до неї прийшов ОСОБА_3 , шукає ОСОБА_7 та висловив відносно неї ( ОСОБА_11 ) нецензурну лайку. Вдруге її матір подзвонила під вечір і повідомила, що ОСОБА_3 знову прийшов і вибиває двері. Вона ( ОСОБА_10 ) відразу викликала поліцію. Пізніше матір передзвонила їй і повідомила про те, що співробітники поліції забрали ОСОБА_3 . Коли вона ( ОСОБА_10 ) разом із чоловіком через декілька хвилин приїхали до матері, то побачили, що остання сиділа і плакала, не могла встати на ноги, оскільки у неї сильно боліло коліно, розказувала, що її побив ОСОБА_3 , вдаривши ногою нижче коліна та кулаками по голові і спині. На другий день вона ( ОСОБА_10 ) бачила на спині та стегні матері синці.

Наведені показання потерпілої узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 , який у суді повідомив, що є зятем потерпілої ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_3 є іншим зятем ОСОБА_6 , з яким він не спілкується, оскільки той не дає спокою тещі, про недопустимість чого ОСОБА_12 попереджував ОСОБА_3 . Цього року, у вечірню пору доби, точної дати він не пам`ятає, потерпіла передзвонила його дружині ОСОБА_13 , та повідомила, що до неї прийшов ОСОБА_3 та вибиває двері. Він ( ОСОБА_12 ) поїхав до тещі, де побачив ОСОБА_3 , який перелазив паркан із домоволодіння ОСОБА_6 . На його ( ОСОБА_12 ) запитання, що він тут робить, той відповів, що шукає ОСОБА_7 (другу доньку ОСОБА_6 ) і більше його ноги тут не буде. Пізніше, приблизно о 22 годині вечора, потерпіла вдруге подзвонила його дружині і повідомила, що ОСОБА_14 знову вибиває двері. Коли він ( ОСОБА_12 ) з дружиною приїхали до потерпілої, по побачив, що остання не могла встати на ноги, оскільки у неї сильно боліло коліно. Вона розповіла, що ОСОБА_3 її вдарив, від чого вона впала на коліно. Ручка дверей літньої кухні була практично відірвана.

Також, вказані показання потерпілої узгоджуються із:

- витягом з ЄРДР № 0000341, яким зареєстровано повідомлення ОСОБА_6 про заподіяння їй тілесних ушкоджень;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_6 просить притягти до відповідальності її зятя, який наніс їй тілесні ушкодження 07.04.2019 року, а саме бив по голові та потім штовхнув;
- актом судово-медичного (дослідження) обстеження № 214 та висновоком експерта № 238, згідно якого виявлені тілесні ушкодження у виді забію правого колінного суглобу, синця правого колінного суглобу, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. У виді синця в області крижі, двох синців лівого кульшового суглобу ? до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, або від удари об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному потерпілою.
Оскільки вказані вище показання потерпілої є логічними, послідовними та переконливими, узгоджуються із показаннями свідків та наведеними вище доказами, а також, оскільки в суду відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про наявність у потерпілої мотивів давати суду завідомо неправдиві показання та оговорювати у вчиненні злочину обвинуваченого, суд вважає ці показання достовірними та бере за основу при ухваленні вироку.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Водночас показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час допиту, не узгоджуються із показаннями потерпілої та свідків, а також з наведеним вище актом судово-медичного (дослідження) обстеження № 214 та висновоком експерта № 238, є суперечливими та вкликають у суду сумнів в їх достовірності, враховуючи вибірковість подій, які памятає обвинувачений, і оцінює зазначені показання як направлені на уникнення кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 "поза розумним сумнівом" в повному обсязі пред`явленого обвинувачення та наявності в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Зазначене в обвинувальному акті щире каяття, як пом`якшуючу обставину, суд не бере до уваги з огляду на показання обвинуваченого, невизнання ним винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в повному обсязі пред`явленого обвинувачення та відсутності намагань обвинуваченого виправити наслідки вчиненого.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає:

- вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що було визнано самим обвинуваченим під час допиту;

- вчинення злочину щодо особи похилого віку, що підтверджується копією паспорта на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обізнаністю про це обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; відсутність пом`якшуючих та наявність двох обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, характеризується негативно, перебуває у Покровському ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на обліку як особа, яка раніше вчиняла домашнє насильство, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, не працює, одружений, із задовільним станом здоров`я, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, а також висновки, що містяться у досудовій доповіді, складеної Покровським міським сектором філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, а саме, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.
Крім того, оцінюючи особу обвинуваченого суд звертає увагу на те, що ним було фактично зірвано судове засідання, призначене на 20.08.2019 року, оскільки останній прибув до зали судового засідання у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою начальника Покровського ВП від 20.08.2019 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 2 ст. 178 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за появу в суді в стані алкогольного сп`яніння, згідно проби алкотестеру «Драгер». Також, внаслідок неявки обвинуваченого, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, відносно нього було застосовано привід, що також негативно характеризує обвинуваченого.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст.125 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, враховуючи характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність двох обтяжуючих обставин.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Початок строку рахувати в порядку приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1