В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0000780 від 29.01.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, неофіційно працюючого реалізатором на авторинку, який має неповнолітню дитину 15.10.2014 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.06.2011 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

15.08.2017 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

04.06.2019 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 2 роки 1 місяць позбавлення волі,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 28 січня 2019 року, приблизно о 15 годині 00 хвилини, знаходячись в приміщенні відділення банку «Ощадбанку», що розташоване по проспекту Ватутіна, 2а/1, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно з вказаного відділення банку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 взяв із приміщення відділення банку майно, яке згідно договору №93091 від 19.05.2015 року належить ПАТ «Ощадбанк», а саме: диспансер, вартістю 285 гривень 00 копійок та бутель для води, вартістю 125 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 410 гривень 00 копійок. Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця події, викраденим розпорядився на власний розсуд, своїми злочинними діями завдав ПАТ «Ощадбанк» матеріальну шкоду на загальну суму 410 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 28 січня 2019 року, приблизно о 15 годині 00 хвилини, він знаходився в приміщенні відділення банку «Ощадбанку», що розташоване по проспекту Ватутіна, 2а/1, звідки вирішив повторно таємно викрасти чуже майно. З цією метою, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із приміщення відділення банку диспансер та бутель для води, після чого, з викраденим майном зник з місця події, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, послався на те, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також дані протоколу огляду місця події, дані довідки про вартість майна, яким ОСОБА_4 заволодів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працював неофіційно, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілому повернуто, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому вважає, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке, виходячи з сукупності зазначених судом обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку з наведеним, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин, за який засуджується по даній справі до постановлення вироку Деснянського районного суду м.Києва від 04.06.2019 року, яким він засуджений за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Речові докази у справі: диск із відеозаписом з камери відеоспостереження, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.336, 368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Деснянського районного суду м.Києва від 04.06.2019 року у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, менш суворого покарання, призначеного цим вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 25 липня 2019 року.

Зарахувати в строк відбуваня покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за попереднім вироком з 03 червня 2019 року по 25 липня 2019 року.
Речові докази у справі: диск із відеозаписом з камери відео спостереження, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: