Справа № 527/1174/19
провадження № 1-кп/527/166/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2019 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області кримінальне провадження № 0000093 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, освіта середня, працюючого керівником ПП «Карпос» і директором ТОВ «Торгівельно промислова компанія «Соціальне будівництво», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
15.02.2019 року о 10 годині 50 хвилин, в світлий час доби, за сонячної ясної погоди, по сухому асфальтованому покриттю проїзної автодороги «Хорол - Семенівка - Кременчук», а відповідно по проїзній частині дороги на вул. Шевченка у с. Погреби Глобинського району Полтавської області, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, зі сторони м. Кременчука в напрямку м. Глобине, з перевищенням максимально допустимої швидкості руху для населеного пункту, рухався автомобіль марки « Volkswagen» моделі «Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Одночасно, у зустрічному напрямку, в межах крайньої лівої смуги руху, зі сторони м. Глобине в напрямку м. Кременчука, рухався автомобіль марки «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до якого був приєднаний напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який наближаючись до автомобільної заправної станції ПП «Даблус», яка розташована за адресою: с. Погреби, вул. Шевченка, 83 - ліворуч стосовно напрямку руху останнього, в місці, де центр проїзної частини визначений горизонтальною дорожньою розміткою 1.1 - вузька суцільна лінія, порушуючи вимоги п. 10.1 та п. 1.1 розділу 34 «Правил дорожнього руху», де відповідно вказано, що:

-10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-1.1 розділу 34 «(вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей»,

не переконався в безпечності виконуваного маневру повороту ліворуч, перетинаючи зустрічну смугу руху, по якій рухався водій ОСОБА_8 , в межах крайньої правої смуги руху по напрямку до м. Глобине, допустив зіткнення передньою лівою частиною кабіни керованого ним автомобіля з лівою боковою частиною автомобіля марки « Volkswagen» моделі «Transporter».

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №15 від 23.03.2019 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, переломи: кісток верхньої стінки правої орбіти, тіла основної кістки, пірамідки правої скроневої кістки, крововиливів в м`які покрови голови з внутрішньої сторони, закритого перелому другого ребра зліва з крововиливами в довколишні м`язи, забійної рани, синця м`яких тканин голови, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку привели до смерті. Смерть ОСОБА_8 наступила від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток основи черепа, забоєм речовини головного мозку, субарахноїдальним крововиливом на всю поверхню обох півкуль головного мозку. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі, взятої від трупа ОСОБА_8 , етиловий спирт не виявлено.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 249 від 22.05.2019 в умовах даної події величина мінімальної швидкості руху автомобіля марки « Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водії ОСОБА_8 на момент початку гальмування становила близько 67,8 - 70,8 км/год. В умовах заданої події водій автомобіля марки «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до якого був приєднаний напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1 та 1.1 розділу 34 «Правил дорожнього руху», для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру. У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до якого був приєднаний напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 та 1.1 розділу 34 «Правил дорожнього руху», які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і дав суду пояснення за змістом ідентичні описовій частині вироку. В скоєному розкаявся та висловив співчуття потерпілій. Пояснив, що 15.02.2019 року близько 11 години їхав з Глобинського району в напрямку м. Кременчук на автомобілі «DAF» моделі «95» з пустою «Бочкою». Вказав, що рухався зі швидкістю 10-15 км/год. Дорожнє покриття було асфальтоване, сухе. Оскільки в автомобілі закінчувалося пальне, він побачив АЗС, включив покажчик повороту, подивився, що не має перешкод для руху і почав поворот наліво. Автомобіль потерпілого він помітив, проте візуально оцінив, що він знаходиться ще далеко , десь 150 - 200 метрів. Коли вже був на повороті та перетнув зустрічну смугу, відчув дотичний удар в ліву передню частину автомобіля , мікроавтобус потерпілого відскочив, уперся в сніг і перевернувся на бік. Після цього, він ( ОСОБА_7 ) відразу підійшов до автомобіля потерпілого та викликав швидку допомогу. Хотів надати медичну допомогу, проте фельдшер заборонила чіпати потерпілого до приїзду швидкої допомоги. Зазначив, що цивільний позов визнає частково, на суму 100000 гривень, намагався частково відшкодовувати шкоду шляхом поштових переказів на адресу потерпілої. Повідомив, що має водійський стаж 20 років.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона не була очевидцем ДТП. Обвинувачений ОСОБА_7 до судового засідання навіть не вибачався та не намагався будь яким чином допомогти. Прохала призначити йому максимальне покарання, передбачене ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.
Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням висновків експертів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, згідно висновку судово медичної експертизи № 15 від 23.03.2019 року, при судово медичному дослідженні трупу ОСОБА_8 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, переломи: кісток верхньої стінки правої орбіти, тіла основної кістки, пірамідки правої скроневої кістки, крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої сторони, закритий перелом другого ребра зліва з крововиливами в довколишні м`язи, забійна рана, синець м`яких тканин голови, носять прижиттєвий характер, утворилися від дії тупих предметів, якими можуть бути виступаючі частини легкового автомобіля, при зіткненні останнього з рухаючимся автомобілем, можливо в строк та при вказаних обставинах, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку привели до смерті. Смерть ОСОБА_8 наступила від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток основи черепа, забоєм речовини головного мозку, субарахноїдальним крововиливом на всю поверхню обох півкуль головного мозку. Між виявленими під час судово медичної експертизи тілесними ушкодженнями та причиною смерті ОСОБА_8 мається прямий причинний зв`язок. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі, взятої від трупа ОСОБА_8 , етиловий спирт не виявлено (а.с.90-92).

Відповідно до висновку судової інженерно транспортної експертизи № 249 від 22.05.2019 року, в умовах даної події величина мінімальної швидкості руху автомобіля марки « Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент початку гальмування становила близько 67,8-70,8 км/год; в умовах заданої події водій автомобіля «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до якого був приєднаний напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1 та 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було яких небудь перешкод технічного характеру; у заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до якого був приєднаний напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 та 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної події; в умовах заданої події водій автомобіля марки « Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.п.12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру; у заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки « Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності з вимогами п.п.12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної події ( а.с.107-115).

Оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілої.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Підсудний ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив тяжкий злочин з необережності, в результаті якого спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 , злочин вчинив в тверезому стані.
ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений, є учасником бойових дій ( а.с.119), має нагороди та відзнаки.
Обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.121) та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.122), який є інвалідом дитинства (а.с.120) та потребує стороннього догляду ( а.с.46).
Згідно довідок лікарняних закладів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.131-132).
Відповідно до досудової доповіді Глобинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 19.07.2019 року, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній; виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить небезпеки для суспільства (а.с.59-62).
Досудова доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі на певний строк, містить інформацію, що характеризує обвинуваченого та надається, відповідно до вимог ч.1 ст. 314-1 КПК України, з метою прийняття судового рішення і не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.
На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений фактично вину визнав, виявив готовність нести покарання, вибачився перед потерпілою та вживав заходів щодо відшкодування шкоди потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину.

В матеріалах справи є підтвердження направлення на адресу потерпілої ОСОБА_4 поштових переказів на суму 3000 та 5000 гривень обвинуваченим, проте відсутні дані щодо отримання вказаних коштів потерпілою ( а.с. 137-138).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , в ході судового розгляду не встановлено.

Суд також бере до уваги, що виникненню дорожньо транспортної пригоди та її наслідкам сприяло також порушення п.п.12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху потерпілим ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_4 прохала призначити обвинуваченому ОСОБА_7 найсуворіше покарання, передбачене санкцією статті КК України.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, думку потерпілої та її представника, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді чотирьох років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений, допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, вже після вчинення кримінального правопорушення притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 121-5 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, наслідки скоєного злочину у вигляді смерті молодої людини, беручи до уваги, що ОСОБА_7 під час ДТП перебував в тверезому стані (а.с.84), має водійський стаж понад 20 років, суд вважає, що з урахуванням вимог ст.65 КК України, для попередження вчинення обвинуваченим аналогічних злочинів та для забезпечення виправлення обвинуваченого, до ОСОБА_7 необхідно застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування відносно ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, на чому наполягала сторона захисту, суд враховує, що ним було вчинено тяжкий злочин, його наслідки, а саме, що в результаті вчинення ним злочину настали непоправні наслідки - смерть потерпілого, думку потерпілої ОСОБА_4 , дані щодо розміру шкоди, яку намагався відшкодувати потерпілий. Законодавцем визначено основне покарання за ч.2 ст. 286 КК України від 3 до 8 років позбавлення волі.
Таким чином, визначаючи основне покарання ближче до мінімальної межі санкції даної статті судом вже враховано всі пом`якшуючі вину обставини, позитивні дані щодо особи обвинуваченого, а тому відсутні підстави для застосування ст.75 КК України. Наявний висновок досудової доповіді не спростовує даних висновків суду.
Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається.
Саме таке покарання в даному випадку відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.
Розглянувши цивільний позов ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування.
За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу положень ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно приписів п.2 ч.2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_4 та її дітям Єлизаветі і ОСОБА_13 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку зі смертю близької людини чоловіка та батька ОСОБА_8 , який загинув від отриманих в результаті ДТП травм. Все це негативно вплинуло на їх моральний стан, життєві зв`язки, порушило звичайний уклад особистого життя.
Виходячи з викладеного та конкретних обставин справи, враховуючи тривалість та характер моральних страждань потерпілої та її дітей, принцип розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що з врахуванням зазначених обставин позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 600000 гривень.
Суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт майна, а саме: - накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на флеш картку марки «PHILIPS», серійний номер FM32SD45B, об`ємом пам`яті 32 GB, яка була встановлена в відеореєстратор марки «CONVOY» серійний номер 9 автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.93); - накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на автомобіль марки « Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.94); - накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 навідеореєстратор марки «CONVOY» серійний номер 9 автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» (а.с.95); - накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на автомобіль марки «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.96); - накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.97).

Ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на корить держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В зв`язку з цим, з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів в сумі 1256,08 грн. (а.с.106).
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувався.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі необхідно рахувати з часу його затримання на підстави вироку суду, що набрав законної сили.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Строк відбування основного покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
Позовну заяву ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 600000 (шістсот тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1256,08 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на флеш картку марки «PHILIPS», серійний номер FM32SD45B, об`ємом пам`яті 32 GB, яка була встановлена в відеореєстратор марки «CONVOY» серійний номер 9 автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 навідеореєстратор марки «CONVOY» серійний номер 9 автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter»; арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на автомобіль марки «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2019 на напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази по справі:автомобіль марки « Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_14 ; автомобіль «DAF» моделі «95», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_15 ; напівпричіп марки «UTVA» моделі «СРР 24ВG», реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути власнику ТОВ «Інтера Строй»; відеореєстратор марки « CONVOY» серійний номер 9 та флеш картку марки «PHILIPS», серійний номер FM32SD45B, об`ємом пам`яті 32 GB повернути власнику.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Глобинський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1