КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 1-13/2011
Провадження № 1-в/534/35/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Горішні Плавні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської області із зазначеним клопотанням, в якому прохає скасувати арешт накладений за постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2011 серії ВП №26324567 державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції ОСОБА_5 , на підставі постанови Комсомольського міського суду Полтавської області №1-13 від 01.02.2011 на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги вмотивовані ОСОБА_4 тим, що у вересні 2017 року вона дізналась про накладення арешту на її квартиру, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2010, посвідченого нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , за реєстровим номером 2709.

Арешт квартири накладений в ході виконавчого провадження, боржником у якому є ОСОБА_7 на підставі постанови суду від 01.02.2011. Проте, під час укладання нею договору купівлі-продажу нотаріусом було перевірено відсутність заборони відчуження (арешту) зазначеного вище нерухомого майна, про що зроблено відповідне застереження у договорі.

Посилаючись на те, що накладення арешту на належну їй на праві власності квартиру, обмежує її права та законні інтереси щодо вільного розпорядження власним майном, ОСОБА_4 прохає скасувати арешт майна.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, заявниця ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідною заявою про розгляд справи за її відсутності, у якій вимоги за клопотанням підтримала повністю.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, посилаючись на наявність підстав для скасування арешту.

З`ясувавши думку прокурора та позицію заявниці, яка підтримала клопотання, дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що на розгляді Комсомольського міського суду Полтавської області знаходилась кримінальна справа №1-13/2011 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.2012 року ОСОБА_7 засуджений ч.2 ст.146, ч.3 ст.301, ч.2 ст.121, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.119, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією порнографічних предметів, засобів їх виготовлення, розповсюдження і демонстрування; ОСОБА_10 засуджений за ч.2 ст.146, ч.3 ст.301, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією вказаних предметів; ОСОБА_9 засуджений за ч.5 ст.27, ч.3 ст.301 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з аналогічною конфіскацією, із звільненням від призначеного покарання у виді позбавлення волі з трирічним іспитовим строком.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.11.2012 р. вирок змінено, зокрема, дії засудженого ОСОБА_8 перекваліфіковані на ч.5 ст.27, ч.3 ст.301 КК України, за сукупністю злочинів (ч.2 ст.146, ч.4 ст.27, ч.3 ст.301 КК України) засуджений до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією порнографічних предметів, засобів їх виготовлення, розповсюдження та демонстрування, рекомендовано вирішити питання про повернення засудженому ОСОБА_8 його особистих речей.

Як убачається з матеріалів справи, в ході розгляду за постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.02.2011, накладено арешт на вклади, рахунки, цінності, інше майно підсудного ОСОБА_7 , де б таке не знаходилось, в тому числі на квартиру АДРЕСА_2 , на квартиру АДРЕСА_3 , на квартиру АДРЕСА_4 , на квартиру АДРЕСА_1 .

За постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2011 (ВП №26324567), на підставі постанови №1-13, виданої Комсомольським міським судом Полтавської області від 01.02.2011, відкрито виконавче провадження про арешт майна боржника ОСОБА_7 .

Згідно із договором купівлі-продажу від 03.12.2010, посвідченим нотаріусом Комсомольського нотаріального округу ОСОБА_6 , що зареєстрований в реєстрі за №2709, ОСОБА_4 прийняла у власність за плату (купила) квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано у реєстрі правочинів 03.12.2010 13:59, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру правочинів №9333874.

У відповідності до наданого витягу про державну реєстрацію прав №28467773 від 23.12.2010, право приватної власності, із часткою 1/1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 23.12.2010, на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2010 №2709.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.
Пунктом 5 згаданої постанови ППВС передбачено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
Разом з тим з набранням чинності КПК України від 2012 року права власника, який не є учасником кримінального провадження, якщо при проведенні дізнання чи попереднього слідства були порушені його права власника, стали більш захищеними саме заходами кримінально-процесуального закону.
Відповідно до пункту 10 розділу XI "Перехідні положення" КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.
Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Оскільки кримінальне провадження у справі, у якій ухвалена постанова про накладення арешту на квартиру, розглянуто з ухваленням вироку, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.
Так, за своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.2 ст.174 КПК України).
Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно із ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Аналізуючи викладене, суд зазначає, що з моменту проведення державної реєстрації (23.12.2010) ОСОБА_4 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
За нормами ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому суд враховує положення, закріплені в статті 1 Першого протоколу Конвенції, та практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.
Суд зазначає, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За таких обставин, зважаючи на те, що арешт майна накладений на квартиру, власником якої є ОСОБА_4 порушує законні права заявника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, суд доходить висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та вважає його таким, що підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст.170, 174, 372 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити повністю.
Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2011 року у справі №1-13/11.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя ОСОБА_1