ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1224/19 Справа № 176/333/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

Встановила:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково звільнено від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, в апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.

Виходячи з цього, прокурор просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністрації державної установи «Жовтоводська виправна колонія № 26» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи засудженого ОСОБА_6 , який вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, зокрема, що відбувають покарання у виді обмеження волі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з положень ч.5 ст.82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи прокурора в апеляційній скарзі не обґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам провадження.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_8 за час перебування у виправній колонії № 26 має сім заоохочень, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, стягнень не має, працевлаштований.
Як убачаться з матеріалів кримінального провадження, строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_6 обчислюється з 03 червня 2014 року. Тобто на день проголошення оскаржуваної ухвали, а саме 25 лютого 2019 року, засуджений ОСОБА_6 відбув більше двох третин призначеного судом покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням учасників судового провадження, зокрема ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, та інше.

Виходячи з матеріалів кримінального провадження, матеріалів особової справи та пояснень засудженого ОСОБА_6 , останній був працевлаштований дотримується правил техніки безпеки на виробництві, має сумлінне ставлення до праці, підтримує добрі стосунки із родичами, приймає активну участь у самодіяльній організації засуджених установи виконання покарань.

Ці обставини підтверджуються й даними, наведеними в характеристиках, які було надано ОСОБА_6 за місцем відбування покарання.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому у нього були підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання в порядку ст.81 КК України.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо скасування ухвали суду і постановлення свого рішення про відмову ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом пе ршої інстанції залишити без задоволення, а ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала оскардженю не підлягає.

Судді