Справа № 373/2362/17
Провадження № 1-кп/361/193/19
У Х В А Л А

04 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області колегіально

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

з участю прокурора - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Бровари обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000875 від 16.09.2017 про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, такого, що не працює, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

З 20.06.2018 в Броварському міськрайонному суді Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000875 від 16.09.2017 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні 04.12.2019 прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 06.12.2019, на 60 днів, з урахуванням обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з позбавленням людини життя, та продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 177 КПК України, що не зменшилися й не відпали, оскільки ОСОБА_7 , не маючи міцних соціальних зв`язків, під страхом невідворотності засудження на строк до 15 років позбавлення волі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вислухавши думки представника потерпілого ОСОБА_6 про обґрунтованість заявлених прокурором ризиків та необхідність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою з наведених у клопотанні підстав; обвинуваченого і його захисника ОСОБА_8 , які просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на менш суворий з урахуванням наявності в ОСОБА_7 постійного місця проживання та родини, позитивної характеристики за місцем мешкання, з`явлення до відділу поліції за першою вимогою співробітників правоохоронного органу, надуманості існування щодо нього ризиків переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню нез`ясованим чином, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Так, відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України в рішенні № 26-рп/2009 від 19.10.2009, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним. За частиною другою статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом; в пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року унормовано право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. В рішенні № 7-р/2019 від 25.06.2019 Конституційний Суд України дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина виключно на підставі вмотивованого рішення суду.

Згідно з вимогами пункту 4 частини другої статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, що обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; за змістом частини третьої статті 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене; строк ухвали суду про продовження строку тримання під вартою відповідно до статті 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Обгрунтованність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, наразі перевіряється судом, при цьому відносно останнього продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який з часу обрання 18.09.2017 слідчим суддею Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження не зменшився й не відпав, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи вірогідність засудження на строк до 15 років позбавлення волі, може переховуватися від суду. Разом із тим, підстави вважати, що відносно обвинуваченого існує ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, на якому систематично безпідставно наполягає прокурор, в матеріалах клопотання відсутні та прокурором не доведені.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено застосування судами при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практики ЄСПЛ як джерела права. При цьому Європейський суд з прав людини наголошує, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Зокрема, в рішенні у справі «Лабіта проти Італії» від 15.09.2001 ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

За переконанням суду, обставиною, що дає підстави стверджувати про наявність публічного інтересу й виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки у вигляді загибелі ОСОБА_10 , оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина та її життя є найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням закінчення 06.12.2019 строку дії запобіжного заходу, перевірки на даній стадії судом обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення чого, в разі доведення вини, йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, необхідності забезпечення ефективного здійснення кримінального провадження, в якому наразі відбувається допит судом свідків захисту, продовження існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, попри наявність в обвинуваченого постійного місця проживання й родини, не забезпечать дотримання ним процесуальних обов`язків під час судового розгляду, тому продовжує йому строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 01.02.2020.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 194, 196, 309, 331, 369, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжити по 01 лютого 2020 року з утриманням його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом семи днів через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Головуючий : суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3