Справа №:755/4878/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "25" березня 2019 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР № 0002315 від 20.03.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження ЄРДР № 0002315 від 20.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактами викладеними у змісті клопотання.
В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК Українипри проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

19 березня 2019 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , за адресою м. Київ, бул. Перова, 10. Було проведено огляд місця події в присутності гр. ОСОБА_5 , який керував автомобілем, в ході якого було вилучено вказаний автомобіль марки «BMW» н.з. НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в клопотанні слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Враховуючи те, що слідчим не обґрунтовано наявності ризиків передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР № 0002315 від 20.03.2019 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: