Справа № 202/5781/19
Провадження № 1-кс/202/9496/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
03 вересня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 06 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
02 вересня 2019 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.
Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 02 вересня 2019 року.
Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.08.2019 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території «Лаунж-бару» с.Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області, проводив увесь час відпочинку з невстановленими особами.
У цей час на території вказаного «Лаундж-бару» с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області проводили свій час відпочинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Під час проведення відпочинку в «Лаундж-барі» с.Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з особистими неприязними відносинами із ОСОБА_6 почав провокувати конфлікт. ОСОБА_6 у свою чергу намагався уникнути конфліктної ситуації.
Приблизно о 03:30 годині ОСОБА_6 викликав таксі та направився до виходу з території «Лаундж-бару».
Після цього ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на території «Лаунж-бару» с.Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області, підійшовши до ОСОБА_6 , наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , в результаті чого той впав на правий бік на землю.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлено, із силою наніс ногами ОСОБА_6 , який лежав на землі ще не менше ніж 3-4 прямих ударів в ділянку голови та грудної клітини.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
06.08.2019 року СУ ГУНП в Дніпропетровській області за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000600 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України, яке в ході досудового розслідування перекваліфіковане на ч. 1 ст. 121 КК України.
31.08.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
31.08.2019 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_3 було проведено обшук автомобілю марки «Subaruforester» державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору за адресою: м. Камянське, вул. Каштанов, 3, під час проведення якого було виявлено предмет схожий на пістолет запакований до паперового конверту.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що було вилучене під час проведення обшуку 31 серпня 2019 року, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного майна, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий просила здійснювати розгляд клопотання у відсутність власника майна.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, про причини неявки слідчому судді не повідомила.

В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

В ході ознайомлення з матеріалами клопотання встановлено, що слідчим не надано доказів на підтвердження того, що майно, вилучене в ході проведення обшуку 31 серпня 2019 року в автомобілі марки «Subaruforester» державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000600 та таким чином слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешти майна. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 170 КПК.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та формального посилання на положення ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору із встановленням йому строку для усунення недоліків строком в сімдесят дві години.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна повернути прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 для усунення недоліків у строк, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1