Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляцією захисника ОСОБА_5 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2007 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2006 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецьс. Теремківці Чемеровецького району Хмельницької області, громадянин України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
не судимий,

засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.191 КК України на 4 роки позбавлення волі позбавленням права обіймати посади, пов`язані з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями, на строк 3 роки і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2007 року задоволено подання Васильківського підрозділу Фастівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДДВП України в м. Києві та Київській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і ОСОБА_6 направлено для відбування призначеного вироком покарання.

__________________________________________________
Справа № 11/824/87/2019
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.191 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач:
ОСОБА_1 апеляції, поданій в інтересах засудженого, захисник ОСОБА_5 просить постанову суду скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляції вказує, що висновок, викладений в постанові суду, що ОСОБА_6 не виконував покладені на нього обов`язки без видимих причин, не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Оскільки зі змісту ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України випливає, що нез`явлення на реєстрацію може бути підставою для такого рішення лише у разі, коли неявки мали місце без поважних причин, стверджує про неправильне застосування кримінального закону, що виразилося в його неправильному тлумаченні, яке суперечить точному змісту. До того ж, причини невиконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків ні судом, ні працівниками інспекції не з`ясовувались, хоча це може мати істотне значення для правильного вирішення справи, і суд не дав оцінку численним порушенням працівниками інспекції вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України № 270/1560 від 19.12.2003 року (далі Інструкція).

Зазначає захисник і про істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, зокрема, порушення права на справедливий суд, оскільки справу розглянуто за відсутності засудженого та його захисника. При цьому просить врахувати, що ОСОБА_6 не переховувався, про постанову суду не знав, став на шлях виправлення, веде добропорядний спосіб життя, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працевлаштований, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтвердження позиції захисника, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 з січня 2007 року на реєстрацію не з`являється, виїхав з тимчасового місця проживання за вказаною у вироку адресою у невідомому напрямку, тобто не виконує покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Висновки суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного вироком покарання колегія суддів вважає вірними.

За змістом ст.75 КК України редакції від 05.04.2001 року, чинній на час засудження ОСОБА_6 та ухвалення судом постанови, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч.3 ст.164 Кримінально-виконавчого кодексу України в редакції від 11.07.2003 року звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. У разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом внутрішніх справ. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2006 року на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено такі обов`язки: працевлаштуватись, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи, не змінювати місце проживання та роботи без дозволу вказаного органу.

На час постановлення вироку ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Після набрання вироком законної сили засуджений 01.09.2006 року прибув до Фастівського МРВ КВІ Київської області у Васильківському районі, де відповідно до вимог п.п.4.10, 4.11 розділу IV Інструкції був взятий на облік, з ним проведено співбесіду, під час якої роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, за порушення громадського порядку, учинення нового злочину, уточнено анкетні дані, і за результатами проведеної бесіди відібрано підписку (а.с.9-11).

Постановою від 01.09.2006 року, з якою ОСОБА_6 також ознайомлений, йому встановлено дні явки на реєстрацію перша п`ятниця кожного місяця (а.с.12).

Засуджений працевлаштувався у ТОВ «Торгово-промислова компанія «Тренажер» з 11.09.2006 року, чотири рази з`явився на реєстрацію, після чого з`являтися на реєстрацію перестав і залишив місце проживання (а.с.13, 18).

Відділом КВІ проводилися початкові розшукові дії ОСОБА_6 шляхом опитування родичів і знайомих, зокрема, сестри ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , у якої той проживав, направлено листи за місцем роботи, місцем проживання матері та дружини, запити до органу внутрішніх справ та сільської ради за місцем реєстрації в с. Балакири Городоцького району Хмельницької області, органу внутрішніх справ за місцем проживання матері, сестри та дружини, адресно-довідкового бюро, перевірено орган реєстрації цивільного стану стосовно реєстрації смерті, медичні установи, обліки органів внутрішніх справ, однак позитивного результату це не надало, і було встановлено, що засуджений звільнений за прогул без поважної причини, за вказаною ним адресою не проживає і його місцезнаходження невідоме (а.с.27-62, 65-67).

Таким чином кримінально-виконавчою інспекцією здійснювалися всі передбачені законом та Інструкцією заходи з метою здійснення контролю за ОСОБА_6 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, а також організації та проведення його розшуку, що спростовує доводи захисника.

На розгляд подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засуджений не викликався за наявності у суду достовірної інформації, що місце його проживання невідоме, що не суперечить положенням ч.2 ст.411 КПК України 1960 року, у зв`язку з чим істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, така поведінка ОСОБА_6 , яка виразилася у відвертому ігноруванні покладених на нього вироком суду обов`язків, самовільному залишенні місця проживання та роботи, неповідомленні про це орган кримінально-виконавчої інспекції, що унеможливило контроль за ним, і свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Твердження захисника, що суд неправильно застосував кримінальний закон, встановивши, що засуджений не виконував покладені на нього обов`язки без видимих причин, є надуманими, оскільки постанова таких висновків не містить.
Що стосується доводів про нібито не зясування кримінально-виконавчою інспекцією та судом причин невиконання ОСОБА_6 таких обов`язків, то вони не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що будь-яких переконливих даних, які б свідчили про протилежне, стороною захисту не наведено.

Колегія суддів зауважує, що залишення ОСОБА_6 місця проживання та роботи і не повідомлення про це кримінально-виконавчу інспекцію не оспорювалися і самим засудженим, який при розгляді справи в апеляційному суді пояснив, що поїхав у Рівненську область через конфлікт з родичами співмешканки і знайшов там іншу роботу, але чому не повідомив про це кримінально-виконавчу інспекцію і що перешкодило йому це зробити, пояснити не зміг.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє його для відбування призначеного покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , а тому підстави для скасування постанови, як про це ставиться питання в апеляції захисника, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року, п.15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2007 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і ОСОБА_6 направлено на відбування покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2006 року, залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3