ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2318/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Номер провадження : 11-кп/819/446/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року травня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження №0002879 від 30.05.2017 року, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2019 року щодо: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борозенське, Великоолександрівського району Херсонської області, працює слюсарем в Житлово-будівельному кооперативі №122, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2019 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 47 КК України, в зв`язку із передачею його на поруки трудовому колективу. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито. Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, суд дійшов висновку, що таке клопотання підлягає задоволенню, виходячи з того, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є злочином невеликої тяжкості, обвинувачений характеризується позитивно, визнав свою провину, щиро розкаявся, загальні збори трудового колективу Житлово-будівельного кооперативу №122 11 січня 2019 року прийняли рішення про взяття його на поруки.

Не погодившись із рішення суду потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи вини, правильність кваліфікації та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, не погоджується з ухвалою суду в частині залишення цивільного позову без розгляду. Посилаючись на те, що судом першої інстанції було порушено норми кримінально процесуального закону, а також безпідставно залишено без розгляду заявлений ним цивільний позов, просить ухвалу суду змінити, розглянути заявлений ним цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди. В поданій до суду апеляційній скарзі ОСОБА_9 просив розглянути подану ним скаргу без його участі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 посилаючись на те, що при постановлені ухвали судом першої інстанції було дотримано норми діючого законодавства, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги ОСОБА_9 вбачається, що апелянт не погоджується з ухвалою суду в частини залишення без розгляду його цивільного позову.

Так суд першої інстанції при закритті кримінального провадження залишив без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , роз`яснивши у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали, що право на відшкодування заподіяної злочином шкоди в даному випадку може бути реалізовано в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, чи підлягає задоволенню цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Крім того, зі змісту ст. 374 КПК України вбачається, що при ухваленні вироку вирішується питання та зазначаються у мотивувальній частині - підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, а в резолютивній частині - рішення про цивільній позов.

Таким чином, наведеними вище нормами кримінального процесуального закону встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

При цьому кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення питання щодо цивільного позову у разі закриття провадження по справі.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, яке узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих», у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілому роз`яснюється право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита. Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, не встановивши підстав для скасування судового рішення, вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2019 року якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_2 /підпис/
Судді ОСОБА_3 /підпис/, ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:
Суддя: ОСОБА_2