Справа № 358/390/18 Головуючий в суді 1-ої інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1754/2019 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія ст.286 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2019року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку відеоконференції з Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області апеляційні скарги обвинуваченого та захисника на вирок Богуславського районного суду Київської області від 20 березня 2019 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, неодруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено зач. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 27 січня 2018 року, в період часу з 20 до 21 години, ОСОБА_7 , перебуваючи зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 в приміщенні власного будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 прийняв рішення про нанесення тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю ОСОБА_10 , не маючи на меті позбавити її життя.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи та свідомо не припускаючи настання тяжких наслідків, знаходячись в залі кімнаті свого будинку, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком своєї правої руки в область обличчя в район нижньої та верхньої губи, від якого остання не втрималася на ногах та впала, вдарившись при цьому правою стороною голови об плоску поверхню тумбочки.
Внаслідок удару ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 93 К від 19.11.2018, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просять вирок суду змінити та пом`якшити обвинуваченому покарання до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки. Захисник зазначає, що обвинувачений перебуваючи в місцях позбавлення волі не зможе відшкодувати завдану потерпілій шкоду. На думку апелянтів судом при винесенні вироку не в повній мірі враховані пом'якшуючі покарання обставини та висновок органу з питань пробації, в якому зазначено, що ОСОБА_7 не потребує застосування покарання у виді позбавлення волі, а до нього може бути застосовано покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, потерпіла просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника - без задоволення.
До початку апеляційного розгляду надійшла відмова прокурора від апеляційної скарги.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора та потерпілої, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані у справі та не викликають сумнівів у своїй достовірності.
Доводи обвинуваченого та його захисника щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання, на підставі статті 75 КК України є необґрунтованими.
За змістом ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Всупереч доводам апелянтів, обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність тяжких наслідків, заподіяних злочином, дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, як особа схильна до вживання спиртними напоями, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, є інвалідом третьої групи, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на викладені обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.
З таким висновком погоджується колегія суддів та не знаходить підстав для пом`якшення покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на що вказують обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і підстав вважати його явно несправедливим внаслідок суворості, апеляційний суд не вбачає.
Твердження апелянтів на ту обставину, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі є необгрунтованими, оскільки висновок органу пробації має інформативний характер та не може бути безумовною підставою для призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, в зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Богуславського районного суду Київської області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: