ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3624 /18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1760/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження №0000628 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з середньою-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм в ТОВ «Автобут-350», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України - 3 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
Цим же вироком постановлено звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного вироком покарання, як основного так і додаткового на підставі п.«в» ст.1, ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році».
та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, з середньою освітою, не одруженого, працюючого кондитером в ТОВ «Цукор», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України - 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальних збитків завданих злочином 5644 (п`ять тисяч шістсот сорок чотири) гривні 00 коп.; на відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальних збитків завданих злочином 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 коп.; на відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в дольовому порядку на користь держави судові витрати, за проведення експертиз в сумі - 7530 (сім тисяч п`ятсот тридцять) гривень 72 коп., по 3765 (три тисячі сімсот шістдесят п`ять) гривень 36 коп. з кожного.
Згідно вироку, ОСОБА_9 , визнаний винним в тому, що він 10 травня 2017 року, приблизно о 06-50 год., керував технічно справним автомобілем «Хюндай-Акцент», р.н. НОМЕР_1 , на якому рухався по кільцевій дорозі м. Харкова з боку смт. Пісочин в напрямку селища Високий, на території Новобаварського району м. Харкова зі швидкістю приблизно 135 км/год., перевищив, таким чином, максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті (60 км/год.), чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.».
Під час руху по вказаній автодорозі, в районі перехрестя кільцевої дороги та провулка Маковського, під час виникнення небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину кільцевої дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_9 , останній, намагаючись уникнути наїзду на даного пішохода, подав звуковий сигнал пішоходу, а коли побачив, що пішохід не реагує, застосував маневр ліворуч, чим грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_7 , згідно висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи №08-33- КЕ/3059/2018 від 29.03.2018р., спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого крайового перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки.
В свою чергу ОСОБА_10 , 10 травня 2017 року, приблизно о 06-50 год., керував технічно справним автомобілем «Мазда 6», р.н. НОМЕР_2 , на якому рухався по кільцевій дорозі у м. Харкові з боку смт. Пісочин в напрямку селища Високий, на території Новобаварського району м. Харкова зі швидкістю приблизно 128 км/год.
Рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості у населеному пункті, в момент виникнення для ОСОБА_10 небезпеки у вигляді дорожньо-транспортної події в районі перехрестя кільцевої дороги та провулка Маковського, а саме скоєння наїзду автомобілем «Хюндай-Акцент» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 на пішохода ОСОБА_7 , який відбувся попереду автомобіля «Мазда 6» на шляху його руху, водій ОСОБА_10 , порушив вимоги п.п.12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину кільцевої дороги з права наліво відносно напрямів руху автомобілів «Хюндай Акцент» та «Мазда 6», та після контактування з автомобілем «Хюндай Акцент» впала на проїжджу частину дороги, опинившись на шляху руху автомобіля «Мазда 6».
Внаслідок наїзду автомобілем «Мазда 6» на пішохода ОСОБА_7 , згідно висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи №08-33- КЕ/3059/2018 від 29.03.2018р., пішоходу спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого подвійного уламкового перелому кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових уламків з подальшою ампутацією правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки.
Порушення Правил дорожнього руху України водіями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виразилися в тому, що ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом «Мазда 6» НОМЕР_2 з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху у населеному пункті, під час виникнення небезпеки у вигляді дорожньо-транспортної події, а саме скоєння наїзду автомобілем «Хюндай-Акцент» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався попереду а/м «Мазда 6» в попутному з ним напрямку, також з перевищенням дозволеної швидкості руху, на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину кільцевої дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобілів «Хюндай-Акцент» та «Мазда 6», і яку ОСОБА_9 заздалегідь об`єктивно міг виявити, але не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а подав звуковий сигнал та застосував маневр ліворуч, у зв`язку з чим і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , заподіявши їй середньої тяжкості тілесне ушкодження, яка після контактування з автомобілем «Хюндай-Акцент» впала на проїжджу частину і опинилася на шляху руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_10 , а останній, не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної зупинки, оскільки, позбавив себе такої можливості завдяки перевищенню максимально дозволеної швидкості руху, застосував маневр праворуч, у зв`язку з чим допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водіями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно до висновку автотехнічної експертизи №788/17 від 21.09.2017р., перебувають у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок стосовно нього в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвалити в цій частині новий вирок, яким потерпілій ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування посилається на те, що судом при вирішенні питання щодо позовних вимог не враховані вимоги розумності і справедливості, оскільки потерпіла в порушення ч.1 ст.81 та ч.3 ст.12 ЦПК України не довела суду обґрунтування розміру витрат, яких вона понесла у зв`язку з лікуванням травми.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої, які заперечували проти її задоволення та вважали вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались та в своїй апеляційній скарзі обвинувачений не оспорює, колегія суддів, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами обвинуваченого щодо незаконності оскаржуваного судового рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , з огляду на наступне.
Колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, зазначити якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочинів середньої тяжкості за необережністю, так як він, керуючи автомобілем, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода, внаслідок чого, потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Згідно висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи №08-33- КЕ/3059/2018 від 29.03.2018р., у ОСОБА_7 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.05.2017, утворилися наступні тілесні ушкодження: закритий крайовий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки; забито-рвана рана в ділянці правого ліктьового суглобу; синець на зовнішній поверхні лівого стегна; травма правої гомілки у вигляді відкритого подвійного уламкового перелому кісток гомілки зі зміщенням кісткових уламків та рваною раною гомілки, що в подальшому призвело до некрозу м`яких тканин кінцівки і ампутації правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки. Ушкодження лівої нижньої кінцівки у вигляді синця по зовнішній поверхні стегна та закритого крайового перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки, які стали наслідками травматичної дії від контактування з автомобілем «Нуndai» р.н. НОМЕР_1 , відносяться, відповідно, до легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які призводять до тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).
Як вбачається з вищевказаних висновків експертизи середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого крайового перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки потерпілої ОСОБА_7 , утворилася внаслідок наїзду автомобіля «Хюндай-Акцент» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 .
У зв`язку з чим ОСОБА_9 відшкодовує витрати, понесені потерпілою на лікування закритого крайового перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки, оскільки його дії перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку саме з наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 саме такого тілесного ушкодження.
Матеріальна шкода задоволена судом підтверджується наявними у справі квитанціями, фіскальними чеками (а.с.17-26).
Крім того, при вирішенні розміру стягнення моральної шкоди суд врахував те, що після перенесеного потерпілою стресу, пов`язаному із подією ДТП, був порушенний спосіб її життя, пов`язаний із лікуванням, погіршення стану здоров`я та проходженням курсу лікування.
Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З огляду на викладене, апеляційні доводи ОСОБА_9 про те, що суд невірно встановив розмір матеріальної і моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_7 , - є суб`єктивними та необґрунтованими.
Посилання апелянта на добровільне відшкодування завданої шкоди враховані судом під час визначення розміру шкоди та не спростовують правильність його висновків.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: