08.10.2019 Справа № 490/8642/19
н/п 1-кп/490/1058/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
08 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000753, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баку, Республіка Азербайджан, є громадянином України, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, працює автомеханіком ТОВ "Рено енд Моторс", проходив військову службу за мобілізацією, у військовому званні старший матрос, на посаді водія водій-електрик-санітар евакуаційного відділення медика роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
09 квітня 2019 року ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні старший матрос, на посаді водія водій-електрик-санітар евакуаційного відділення медика роти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 , та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд до 08год. 30хв. 26 квітня 2019 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю, від надання показань в судовому засіданні відмовився.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, його особу, а саме те, що він офіційно працює, неодружений, за місцем проходження служби характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання, з 14.08.2018 по 22.08.2018 року проходив лікування в в/ч0318 з діагнозом вогнепальне сліпе непроникаюче осколкове поранення м`яких тканин скроневої ділянки голови справа. Відповідно до довідки №845 від 03.07.2019 року з КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» ОСОБА_4 на обліку не перебуває. Відповідно до довідки №2665 від 19.06.2019 року Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 ОСОБА_4 на обліку не знаходиться. Відповідно до довідки №01-971 від 18.06.2019 року Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 на обліку не знаходиться.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд за власною ініціативою враховує як помякшуючу обставину - неодноразове нагородження обвинуваченого під час проходження військової служби, а також отримання вогнепального поранення під час участі в бойових діях на сході України.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Нормами ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Відповідно до рішення ВС/ККС у справі № 442/1887/16-к від 15.03.2018 р. при аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
З урахуванням викладеного, суд враховує наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнає вину та щире розкаюється, приймав безпосередню участі під час антитерористичної операції, його позитивні досягнення під час військової служби, які були відмічені грамотами командира в/ч НОМЕР_1 , грамотою командира оперативно-тактичного управління « ІНФОРМАЦІЯ_2 », грамотою за участь в багатонаціональних військових навчаннях ІНФОРМАЦІЯ_3 , та якого нагороджено відзнакою Президента України «за участь в антитерористичній операції».

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, а саме покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде справедливим, необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарати останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

На підставі ст. 69 КК України призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1