ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1204/18 Номер провадження 11-кп/814/311/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч. АР Крим, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна. не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . раніше судимого:
- 10.10.2008 року Керченським міським судом АР Крим за ч.2 ст. 186, ч.З ст. 185 КК Українки до 4 років позбавлення волі.
- 07.02.2013 року Керченським міським судом АР Крим за ч.2 ст. 185, ч.З ст. 185, ч.І ст. 277. 4.2 ст. 263 КК Українки до 4 років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 16.02.2016 року по відбуттю строку покарання

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.08.2018 року

встановила :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попереднім тримання під вартою.
Визначено рахувати строк відбування покарання з 01.01.2018 року.
Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.01.2018 року на тимчасово вилучене майно.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 01.01.2018 близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився на території Придніпровського парку в м. Кременчуці разом з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в нього виник прямий злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи настання, ОСОБА_7 перебуваючи в м. Кременчуці поблизу насосної станції Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства № 1628 застосував фізичне насильство, яке полягало в насильному затягуванні потерпілої ОСОБА_9 на берег р. Дніпро з метою подолання фізичного опору, пов`язаного з небажанням потерпілої вступити у статевий контакт неприроднім способом та використовуючи її безпорадній стан, пов`язаний з неврологічною хворобою.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 11 від 23.01.2018 при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді подряпин на лівому стегні, розриву слизової оболонки анусу, які утворилися від дії тупих предметів. Цілісність дівочої пліви порушена про що свідчить наявність двох свіжих надривів, які утворилися більш вірогідніше від дії нігтів пальців рук сторонньої людини.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 прохає вирок суду змінити призначивши більш м`яке покарання. Вказує, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого. Так судом не враховано того,що ОСОБА_7 є молодою особою, має цивільну дружину та дитину, має постійне місце проживання та не заперечує проти відшкодування шкоди після звільнення з місць позбавлення волі.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч.1 ст.153 КК України, тобто насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Щодо виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_7 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції не встановлено обставин, що відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обтяжують або пом`якшують покарання.
Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, врахував тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , як такого, що характеризується посередньо, судимого, не зайнятого суспільно-корисною працею, молодий вік обвинуваченого та прийшов до вірного висновку, про призначення реального покарання у розмірі, наближеному до мінімального.
Судом при призначенні покарання враховано вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які апелянт вказує в поданій апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 23 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4