ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/819/383/19 Головуючий у 1-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: скарга на ухвалу про
обрання запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) матеріали кримінального провадження № 0000163 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Херсонської області на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Лепетиха, Великолепетиського району, Херсонської області, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України,з вищою освітою, раніше не судимого,-

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області - ОСОБА_9 , погоджене з прокурором прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя не навів жодних обґрунтувань прийнятого ним рішення, а обмежився відображенням в ухвалі доводів слідчого, прокурора та прийнятим рішенням, що не відповідає вимогам ст.ст. 194, 196, 370 КПК України, оскільки ухвала слідчого судді повинна бути вмотивована та обґрунтована. Зазначає, що в перед останньому абзаці мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя відобразив, що дійшов до переконання про можливість застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, проте жодних обґрунтувань та доводів вказаного не навів.

Крім того, зазначає, що підставою незаконності вказаної ухвали слідчого судді є доводи сторони обвинувачення, які чітко викладені в клопотання слідчого, погодженого з процесуальним керівником, які підтверджуються сукупністю зібраних належних та допустимих доказів, які в повній мірі підтверджують наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Херсонській області щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, , прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, в судових дебатах залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Херсонської області, яке погоджене із прокурором відділу прокуратури Херсонської області, про відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 від посади, слідчий суддя дотримався вищевказаних норм закону, зокрема, врахував вимоги ч.2 ст.157 КПК України.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ст.194 ч.1 КПК України, а саме:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до положень ст. ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, 13.06.2019 року ОСОБА_8 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
14 червня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (а.п.11-14);

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме :

- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 13.06.2019 року, в якому зазначена сума, серія та номери купюр, які надані заявником з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_8 (а.п. 58-62);

- протоколом допиту заявника ОСОБА_10 від 13.06.2019 року, у якому зазначено факт вимагання та передачі неправомірної вигоди ОСОБА_8 у сумі 15 000 гривень;

- протоколами допиту понятих у якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт вилучення грошових коштів у сумі 15 00 гривень під час проведення обшуку автомобіля марки «Шевролет Авео» д.н. НОМЕР_1 ;

- копіями додаткової угоди № 1 (до договору про закупівлю товарів №15 від 22.01.2019 року) від 28.05.2019 року та додаткової угоди №1 (до договору про закупівлю товарів №16 від 22.01.2019 року) від 28.05.2019 року в яких зазначені найменування товарів, які постачалися до закладів освіти ФОП ОСОБА_13 , їх обсяг та сума;

- протоколом допиту юриста комунальної установи «Великолепетиського районного центру по обслуговуванню закладів освіти» ОСОБА_14 , яка повідомила, що дійсно були підписані додаткові угоди на поставку ФОП ОСОБА_13 за завищеними цінами товарів до закладів освіти за вказівкою ОСОБА_8 ;

- копією особової картки державного службовця відділу освіти Великолепетиської РДА№

- копією розпорядження голови Великолепетиської РДА №36-к від 01.03.2016 про переведення ОСОБА_8 на посаду начальника відділу освіти РДА.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, що підозру обґрунтовано вагомими доказами, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, також врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, однак дійшов висновку, що даним ризикам можливо запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме обравши відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області - ОСОБА_9 , погоджене з прокурором прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є тяжкість злочину, водночас жодних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим не наведено, тоді як наведені ризики прокурором в апеляційній скарзі відповідають застосованому до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні середньої тяжкості злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 404, п. 1 ) ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Херсонської області - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2