Справа № 301/1377/17
судді ОСОБА_1
02 вересня 2019 р. м. Ужгород
Закарпатським апеляційним судом в складі суддів: ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянуто у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11кп/4806/200/19 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.04.2018.
Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з незакінченою середньою освітою, непрацюючий, не одружений, судимий за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.06.2017 за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, зміненого ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 19.09.2017 - на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки
визнаний винуватим за ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання 3 ( три ) роки 9 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком і вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.06.2017, зміненого ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 19.09.2017, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжирй захід ОСОБА_5 залишений тримання під вартою.
Зараховано до строку відбування покарання час перебування під вартою ОСОБА_5 з 14.02.2018.
Апеляційний суд 02.09.2019 задовольнив частково апеляційну скаргу ОСОБА_5 та зарахував йому строк попереднього ув`язнення за період з 14.02.2018 по 02.09.2019 включно у строк відбуття покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Із таким рішенням судової колегії не погоджуюсь та вважаю, що законних підстав для зарахування ОСОБА_5 періоду знаходження під вартою з 14.02.2018 по 02.09.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, немає.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за оскаржуваним вироком запобіжний захід у виді тримання під вартою був обраний під час розгляду кримінального провадження по суті на підставі ухвали суду від 15.02.2018, на час винесення вироку дія зазначеного запобіжного заходу тривала, та у вироку суд зазначив, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до набрання вироком законної сили ( а.с. 79-93 т. 2).
Отже, на час затримання ОСОБА_5 , тобто 14.02.2018, дія Закону України ( 2015 року) , у яку були внесені зміни до ч.5 ст. 72 КК України та яка передбачала зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один попереднього ув`язнення за два позбавлення волі, вже не діяла, оскільки втратила чинність ще 21.06.2017.
Вирок Іршавського районного суду від 26.06.2017 , яким ОСОБА_5 був засуджений за ч.3 ст. 185, ч.3, ст. 15, ч.3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до покараня 4 роки позбавлення волі, з відліком його відбуття : з дня його затримання, тобто з 13 год. 18.02.2017, ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19.09.2017 був змінений, ОСОБА_5 призначено покарання на підставі ст. 70 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Запобіжний захід ОСОБА_5 скасовано та ОСОБА_5 19.09.2017 звільнено з під варти у залі апеляційного суду.
Апеляційний суд встановив, що підстав для застосування положень ст. 71 КК України не було, оскільки попередній вирок, тобто Іршавського районного суду від 19.03.2012, ОСОБА_5 відбув та за ним не має судимості ( а.с. 55-81 т. 2).

Отже, ОСОБА_5 перебував під вартою з 18.02.2017 по 19.09.2017, тобто у період часу дії Закону України щодо внесення змін у ч. 5 ст. 72 КК України, але цей період не торкається оскаржуваного вироку, а торкається вироку Іршавського районного суду від 26.06.2017, зміненого апеляційним судом 19.09.2017 та який наразі виконується самостійно, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням ( ст. 75, ст. 76 КК ).

Злочин за оскаржуваним вироком ОСОБА_5 вчинив до винесення вироку Іршавського районного суду від 26.06.2017, а саме - 24.01.2017, отже покарання має призначатись за правилами ч.4 ст. 70 КК України. Оскільки суд першої інстанції припустився помилки при призначенні покарання за правилами ст. 70 КК України, то апеляційний суд своєю ухвалою від 02.09.2019 цю помилку виправив, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, визначивши, що вирок Іршавського районного суду від 26.06.2017 підлягає самостійному виконанню.

Таким чином, вирок Іршавського районного суду від 12.04.2018 за яким ОСОБА_5 призначено покарання 3 роки 9 місяців позбавлення волі (оскаржуваний вирок) та визначено, що обчислення строку покарання слід рахувати з 14.02.2018 вважаю, що ухвалено судом першої інстанції правильно.

Підстав для зарахування періоду тримання під вартою з 14.02.2018 по день набрання вироком законної сили, тобто до 02.09.2019, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення - жодних немає і висновок Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, на який зіслався апеляційний суд, не може бути застосований відносно ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі не призначено та під вартою за оскаржуваним вироком він знаходиться з 14.02.2018, тобто поза межами чинності ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону 2015 року. Навіть, якби було призначено відбуття реального покарання за сукупністю злочинів( вироків), то підлягав би зарахуванню тільки час перебування його під вартою на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону 2015 року тільки період з 18.02.2017 по 19.09.2017.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 немає.

Суддя ОСОБА_1