Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2530/19
Провадження № 1-кп/723/3030/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2019 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець угоду про визнання винуватості від 19.06.2019 року, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000488 від 14.06.2019 року по обвинуваченню у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Хмельницький, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця за національністю, освіта середня, військовослужбовець строкової служби на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії водія групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 , військове звання «солдат», не одруженого, раніше не судимого

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачувався в тому, що він являючись військовою службовою особою правоохоронного органу спеціального призначення, з метою реалізації свого злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди, виконуючи наказ старшого зміни прикордонних нарядів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 на охорону Державного кордону України в межах території відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_7 у наряді « ІНФОРМАЦІЯ_8 », 17 березня 2019 року біля 23,10 години, перебуваючи в районі 747 прикордонного знаку на території без визначення вулиць села Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, достовірно знаючи про намір невідомих для нього осіб здійснити незаконне переміщення тютюнових виробів через державний кордон України до Румунії в районі 747 прикордонного знаку, на виконання попередньої домовленості, залишив місце несення служби без відповідного дозволу старшого прикордонних нарядів, надавши тим самим можливість невідомим особам здійснити незаконне переміщення 60 ящиків з тютюновими виробами через державний кордон України до Румунії поза митним та прикордонним контролем і не вжив будь-яких, передбачених законом заходів, у межах службових повноважень щодо перешкоджання такій протиправній діяльності.

В подальшому 21.03.2019 близько 11:48 год., ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_6 , із яким домовлявся про так свою бездіяльність, раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 19 800 грн., яку ОСОБА_6 шляхом зарахування зазначених коштів з банківської картки «ПриваБанку» № НОМЕР_1 , яка належить його батькові через додаток «Приват24» переказав на банківську картку ОСОБА_7 , який є товаришем ОСОБА_4 , за не вчинення останнім в інтересах невідомих йому на той час осіб будь-яких перешкод при переміщенні ними через державний кордон України до республіки Румунії тютюнових виробів у кількості 60 коробок у районі 747 прикордонного знаку та не виконання ним службових обов`язків щодо належної охорони державного кордону України та припинення протиправної діяльності, згідно вимог Закону.

Крім цього солдат ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою правоохоронного органу зі спеціальним статусом та виконуючи наказ старшого зміни прикордонних нарядів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 на охорону Державного кордону України в межах території відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_7 у наряді « ІНФОРМАЦІЯ_8 », продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , 25.04.2019 року близько 23,00 години, сприяв невідомим особам у переміщені через державний кордон до Румунії у районі 757 прикордонного знаку, без здійснення прикордонного та митного контролю поза межами пункту пропуску 10 (десяти) коробок з тютюновими виробами шляхом не вжиття будь-яких, передбачених Законом заходів, у межах службових повноважень щодо перешкоджання такому протиправному переміщенню, одержавши 01.05.2019 року від ОСОБА_6 для себе раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 4500 грн., яку ОСОБА_6 шляхом зарахування зазначених коштів з особистої банківської картки «ПриваБанку» № НОМЕР_2 через додаток «Приват24» переказав на банківську картку «Приват Банку» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 ..

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

В ході досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону західного регіону України ОСОБА_3 , який згідно ст.37 КПК України. здійснював повноваження прокурора в цьому кримінальному провадженні, 19 червня 2019 року, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, на тих умовах, що обвинувачений повністю і беззастережно визнає свою винуватість в скоєному кримінальному правопорушенні і йому призначається покарання за ч.1 ст.368 КК України, у виді арешту строком чотири місяці з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування строком на один рік.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 погодився із всіма доказами його винуватості, зазначеними в обвинувальному акті, підтвердив факт визнання винуватості та разом із прокурором ОСОБА_3 просили затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_4 , класифікується, згідно ст.12 КК України, як злочин середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він, при цьому, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Обвинувачений також цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, в т.ч. і щодо обмеження права на оскарження вироку, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, вид покарання і обов`язки, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Обвинувачений відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України і розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також обвинувачений розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Судом також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, щодо обмеження права на оскарження вироку.

При цьому обвинуваченому, захиснику та прокурору були роз`яснені підстави оскарження обвинувального вироку як в апеляційному так і в касаційному порядку.

В судовому засіданні, шляхом опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.368 КК України, кваліфіковано правильно і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Судом встановлено наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а перевіривши угоду, суд знаходить, що вона відповідає вимогам КПК України в т.ч. і в частині призначення обвинуваченому покарання оскільки обвинувачений вину визнав повністю і беззастережно. Розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є пом`якшуючими вину обставинами. Раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю свого проживання.

Суд враховує пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини та відсутність обтяжуючих обставин, тяжкість злочину, особу обвинуваченого та вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Суд також знаходить, що питання щодо вирішення долі речових доказів не слід вирішувати в цьому кримінальному провадженні, оскільки всі речові докази по справі знаходяться при кримінальному провадженні № 0000036 із якого було виділено матеріали щодо вчинення злочину ОСОБА_4 і на них ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2019 року накладено арешт.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 червня 2019 року між обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000488 від 14.06.2019 року ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, що передбачений ч.1 ст. 368 КК України та призначити йому за цією статтею, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.06.2019 року, покарання, у виді арешту строком 4 (чортири) місяці, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

Зарахувати в строк відбування покарання один день перебування ОСОБА_4 під вартою, згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2019 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , у виді застави залишити попередній, а дію обов`язків, які визначені ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2019 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці.

Заставу внесену ОСОБА_8 , на рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, згідно квитанції № 38 від 04.06.2019 року в сумі 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять), після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького Апеляційного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

- обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду, після його проголошення, негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ: