Справа № 469/1322/19
1-кс/469/404/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року смт. Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червона Українка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, відповідно до ст.89 КК України не судимого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и л а:
Заступник начальника СВ Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.
Слідчий вважає, що існують ризики, передбачені у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- що підозрюваний ОСОБА_6 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тяжкість передбаченого законом покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, а саме позбавлення волі на строк від трьох до п"яти років, стимулюватиме його переховуватся від слідства та суду;
- що підозрюваний матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 та неповнолітню ОСОБА_10 , які є знайомими між собою;
- необхідність запобігання спробам підозрюваного може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності: 08.12 2010 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України засуджений до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт та 06.01.2012 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, але на шлях виправлення не став.
Посилаючись на те, що існування зазначених ризиків свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів з покладенням обов`язків відповідно до ст.194 КПК України прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; цілодобово не виходити за межі будинку, у якому проживає, за адресою АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні прокурори підтримали клопотання, посилаючись на викладені у ньому обставини.
Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 з клопотанням не погодились, просили відмовити у його задоволенні. Захисник посилалась на недоведеність підозри та зазначених слідчим ризиків, неможливість застосування домашнього арешту у зв"язку з невстановленням слідчим адреси, за якою його необхідно відбувати; необхідність відшкодування підозрюваним збитків, завданих потерпілому внаслідок пошкодження його майна внаслідок ДТП.
Потерпілий однозначної позиції щодо клопотання слідчого не висловив, проте наполягав на відшкодуванні завданих йому збитків.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.
Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.1,2 ст.181 КПК України).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24 листопада 2019 року ОСОБА_6 фактично було затримано 24 листопада 2019 року о 16.20 год. в порядку ст.208 КПК України (а.с.33-36).
Скарг щодо правомірності затримання підозрюваним не заявлено.
Відповідно до вимог ст.ст.278, 135 КПК України 25 листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом (а.с.37-38).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), "обгрунтована підозра" передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об"єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин, хоча тлумачення поняття "обгрунтованості" залежить від усіх цих обставин.
Виходячи з того, що злочин, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , передбачений ч.1 ст.289 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, за який може бути призначене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, слідчий суддя вважає, що на даний час існує ризик, передбачений пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, відповідно до наданої прокурором довідки-характеристики, за місцем проживання підозрюваний характеризується посередньо як схильний до вживання спиртних напоїв. Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання слідчого в обґрунтування зазначеного ризику щодо стимулювання підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду через тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_6 у разі визнання вироком суду його винуватості у вчиненні злочину, на строк від трьох до п`яти років позбавлення волі, оскільки зазначене є лише припущенням слідчого.
Посилання слідчого у обгрунтування існування ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків вчинення ним кримінального правопорушення, при розгляді клопотання не доведено, оскільки у клопотанні обставини щодо спроб незаконного впливу на свідків не викладено; до клопотання додано протоколи допитів свідків події, тобто вони вже є допитаними; потерпілий при розгляді клопотання категорично заперечував можливість впливу підозрюваного на його позицію. Посилання слідчого у обгрунтування існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий, не може бути взяте до уваги з таких підстав.
Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.
Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.
Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Виходячи з викладеної правової позиції, Верховний Суд у справі № 647/1831/15-к визнав неприпустимим посилання суду на те, що особа раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, у випадку, коли така особа відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.
Як вбачається з відповідної довідки (а.с.41), ОСОБА_6 засуджений у2010 році за ч.3 ст.185 КК України до 240 год. громадських робіт, які, виходячи з його пояснень, він відбув; та у 2011 році за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на 3 роки з іспитовим строком 1 рік; тому, відповідно до положень ст.89 КК України ОСОБА_6 не має судимості, а, отже, посилання слідчого на неодноразове притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності суперечить вимогам закону та не може бути враховане слідчим суддею як обгрунтування існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Інших доводів у обгрунтування зазначеного ризику слідчим не наведено.
Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором та слідчим не надано доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Враховуючи, що підозрюваний відповідно до ст.89 КК України є несудимим, що санкція ч.1 ст.289 УК України передбачає, крім позбавлення волі, також менш тяжкі види покарання, оцінюючи обставини, які свідчать про існування встановленого слідчим суддею ризику, та що такий ризик не можна вважати значним; відсутність обставин, що свідчать про неможливість застосування до підозрюваного менш тяжких запобіжних заходів; недостовірність зазначених у клопотанні даних про адресу місця проживання підозрюваного; наявність у підозрюваного сімейних зв"язків (тітки похилого віку) та, з його слів, заробітку за наймом, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити, обравши підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ст.177 КПК України, з покладенням на підозрюваного обов`язків, необхідність яких вбачається з матеріалів клопотання та доведена у судовому засіданні.
Тривалість строку дії запобіжного заходу у клопотанні не обґрунтовано, а тому, враховуючи характер злочину, дані про обсяг слідчих дій, які вже здійснено у цьому кримінальному провадженні, та позицію підозрюваного щодо співпраці зі слідством, строк дії покладених на підозрюваного обов"язків слід визначити тривалістю два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179,184,193,194,196,205,309 КПК України,-
п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обрати щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 24 січня 2020 року включно такі обов"язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого відділення Березанського відділення поліції Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області, слідчого судді чи суду, у провадженні якого перебуватиме це кримінальне провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі суду.
Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ Березанського ВП Очаківського ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 ..
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та підлягає негайному виконанню .
Час оголошення повного тексту ухвали 27 листопада 2019 року о 16.15 год.

Слідчий суддя