Справа № 185/8378/18
Провадження № 1-кп/185/231/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2019 року м. Павлоград,
Дніпропетровської обл.
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
за участю обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Барда, Азербайджан, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Барда, Азербайджан, громадянина Азербайджану, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого у ФГ «Троянда», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню доньку, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, -
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є мешканцями міста Павлограда та друзями між собою.
01 червня 2018 року зазначені особи в компанії зі своїм знайомим ОСОБА_13 , у вечірній час доби, разом проводили дозвілля спілкувалися та вживали алкогольні напої біля річки Вовча, та прогулювалися центральною частиною міста Павлограда.
Близько 01 год. 02 червня 2018 року зазначені особи, які на той час перебували на перехресті вулиць Шевченка та Центральної в м.Павлограді, під час конфлікту з особами не встановленими під час судового розгляду, були побиті останніми із спричиненням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.
В той же час, близько 01 год.08хв., обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , кожен окремо , які до цього часу проводили дозвілля в суші барі «Йогурт», керуючи автомобілями БМВ реєстраційний номер НОМЕР_1 та реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно, прибули до перехрестя вулиць Шевченка та Центральної в м.Павлограді, та вийшли з автомобілів.
До вказаного місця, 02.06.2018 р., приблизно о 0.12 год дістався пішки від суші бара «Йогурт» й обвинувачений ОСОБА_11 .
Перебуваючи на перехресті вулиць Шевченка та Центральної в м.Павлограді ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та Ахмедов, маючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, виявляючи неповагу до існуючих норм поведінки і моральності в громадських місцях, перебуваючи в громадському місці в центральній частині міста, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи вчинити насильство відносно до інших людей, прагнучи самоствердитись таким чином у зухвальстві, неповазі до встановлених норм відпочинку та громадському порядку, за рахунок застосування насильства, зазначені обвинувачені підійшли до присутніх у вказаному місці ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших невстановлених під час судового розгляду осіб, які до цього часу з`ясовували стосунки з потерпілими та приймали участь у їх побитті, внаслідок якого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були спричинені тілесні ушкодження, та стали у зухвалій формі з`ясовувати причини конфлікту та бійки вказаних осіб, під час чого, розуміючи спільність злочинних, зухвалих, хуліганських дій ОСОБА_17 приєднався до вказаного конфлікту та бійки осіб, вказаних вище, підбіг до ОСОБА_14 , який на той час знаходився у лежачому стані, та наніс тому декілька ударів ногами по тілу.
В свою чергу, користуючись тим же хуліганським мотивом ОСОБА_18 почав, в тому числі й на автомобілі, наздоганяти потерпілого ОСОБА_15 , який намагався уникнути подальшого побиття та мав на меті втекти з місця події, та наздогнавши останнього, разом з невстановленою судовим розглядом особою збили останнього з ніг та завдаючи руками та ногами декілька ударів по голові та тілу ОСОБА_15 спричинили останньому тілесні ушкодження.
В той же час, перебуваючи в зазначеному місці, ближче до ломбарду, що розташований напроти ЦУМу по вул.Центральній м.Павлограда, ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних ним дій, керуючись раптово виниклим злочинним умислом направленим на вчинення хуліганства, приєднавшись до злочинних дій ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та інших невстановлених судовим розглядом осіб, діючи умисно та зухвало, розуміючи спільність злочинних зухвалих хуліганських дій, усвідомлюючи бажання ОСОБА_14 залишити місце події з метою уникнути подальшого насильства, ОСОБА_11 , уперто не припиняючи свої дії, байдуже ставлячись до безпорадного та пригніченого стану потерпілого ОСОБА_5 , який на той час вже зазнав насильницького нападу та побиття, усвідомлюючи свою перевагу, наніс один удар кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_14 , внаслідок якого останній впав на землю та опинився у вкрай безпорадному становищі.
Усвідомлюючи безпорадність стану потерпілого, але продовжуючи демонструвати свою неповагу до громадського порядку, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_14 знесилений та не в змозі піднятися з землі, виявляючи винятковий цинізм ОСОБА_11 в той же час та в тому ж місці з силою наніс один удар ногою в голову ОСОБА_5 , що виключило можливість останнім в подальшому вчиняти будь-які дії.
Близько 01.15 год ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на вказаних вище автомобілях, а ОСОБА_19 пішки, залишили місце злочину.
Внаслідок зазначених злочинних дій потерпілому ОСОБА_14 були спричинені середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні, більше а ніж 21 день, у вигляді перелому відростку правої лопатки зі зміщенням уламків.
Крім того, внаслідок зазначених злочинних дій потерпілому ОСОБА_14 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ст. з вогнищем забиття речовини головного мозку в правій скроневій частці, епідуральної гематоми у лівій лобній області малого об`єму, дислокаційного синдрому, пневмоцефалії, багато уламкового перелому кісок мозкового черепу ліворуч та лицьового черепу ліворуч, підшкірної гематоми м`яких тканин в лівій лобно-скроневій області, забійної рани в лівій тім`яній області, переломів кісток лицьового черепу праворуч, емфіземи м`яких тканин пара орбітальної області праворуч та ліворуч, синців в обох пара орбітальних областях та в величній області ліворуч, стану після носової кровотечі.
Також, внаслідок зазначених злочинних дій потерпілому ОСОБА_6 було заподіяне легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминулі наслідки у вигляді саден м`яких тканин голови, що були спричинені від механічної дії тупого твердого предмету, що діяв в області голови.
Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 свою вину у вчиненні злочинів, що інкримінуються, кожен окремо, не визнали, та зазначали, що, приблизно з 23-24 год., разом проводили дозвілля в нічному клубі суші барі «Йогурт» в м.Павлограді, де, в тому числі, бачили й ОСОБА_19 . Згодом, близько 01.00год. вони вирішили поїхати до іншого розважального закладу, та на своїх автівках поїхали центром міста, через вул.Шевченка та Центральну, де бачили натовп з 6-7 осіб, які бились між собою. При цьому, будь яких предметів в руках у зазначених осіб не було.
Після зупинки напроти магазина АТБ по вул.Центральній, вони повернулися в зазначене місце, та зупинили автомобілі. ОСОБА_18 залишався в автомобілі, а ОСОБА_17 вийшов з авто, підійшов до натовпу, де хтось з присутніх повідомив йому, що потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , разом з ОСОБА_16 , побилися з чоловіками з іншої компанії. При ньому ніхто, нікого не бив, але ОСОБА_19 повідомив йому, що побив потерпілого ОСОБА_14 через висловлену останнім образу.
Після вказаної розмови та перебування у зазначеному місці вони уїхали, участі в бійці та хуліганських діях не приймали, вчиняти злочини не домовлялися.
Також обвинувачений ОСОБА_18 додав, що матеріальна допомога у розмірі 5 тис грн.. була сплачена родині потерпілого його колишньою подругою, за ініціативою останньої, без узгодження цього питання з ним, на основі публікацій в ЗМІ та соціальних мережах, де вказані події висвітлювалися із зазначенням його провини, з чим він не погоджується.
Обвинувачений ОСОБА_11 повністю визнав свою провину у навмисному спричиненні потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, та показав суду, шо з потерпілими він не знайомий, а з обвинуваченими підтримує дружні стосунки. В ніч з 01 на 02.06.2018 року він проводив дозвілля в іншій компанії, перебуваючи в нічному клубі суші барі «Йогурт» по вул.Шевченка.
Під час перебування на вулиці, поруч із вказаним закладом, він почув шум та крики, що лунали зі сторони ОСОБА_21 . В той же час він пішов в район перехрестя вулиць Шевченка та Центральної в м.Павлограді, де побачив компанію чоловіків, приблизно 6-7 осіб. Між вказаними особами відбувалася бійка. Незнайомі особи, що перебували в тому ж місці на його питання повідомили, що потерпілий ОСОБА_14 , начебто, поводив себе зухвало, через що й виник конфлікт. Він помітив, що у останнього вже були ознаки побиття - брудна рубашка та наявні на тілі сліди крові. Під час спілкування з потерпілим ОСОБА_14 останній образив його словесно, а тому, коли той йшов у напрямку ОСОБА_22 він вдарив його кулаком та ногою по обличчю, від чого потерпілий впав та не вставав.
Зазначив, що до місця бійки, дійсно, на автомобілях під`їжджали обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Однак вони не приймали участі в бійці та конфлікті. При цьому саме йому ОСОБА_17 сказав, аби він не чіпав потерпілого.
Додав, що згоден, що своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження, оскільки удари ногою та кулаком він наносив саме в ділянку голови останнього. Ним та його сім`єю в розмірі по над 180000грн. відшкодована матеріальна та моральна шкода, він жалкує з приводу вчиненого та розкаюється.
Разом з тим, наполягав, що на його думку потерпілий ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ще до конфлікту з ним вже був побиті невідомими особами на перехресті вулиць Шевченка та Центральної.
Суд констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено передбачені ст. 22 КПК України права, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості.
Під час судового розгляду сторона обвинувачення в якості доказів вини обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.121 КК України посилалась на показання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та свідків з вигаданими даними, на прізвище ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , що давали суду показання, знаходячись під захистом.
З ясовуючи обставини справи, та перевіряючи їх наданими доказами, судом в судовому засіданні було встановлено наступне.
Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що потерпілий ОСОБА_14 є його другом. З обвинуваченим ОСОБА_17 вони з дитинства є сусідами.
01.06.2018 року ввечері, разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_16 в районі р.Вовчої вони проводили дозвілля, під час якого вживали алкогольні напої.
Близько опівночі, під час того, як вони знаходились на перехресті вул. Шевченка та Центральної в м.Павлограді їх безпричинно, стали бити чоловіки з іншої компанії, загалом близько 5 осіб, яких він раніше не знав.
Через деякий час до зазначеного місця під`їхали два автомобіля марки БМВ, з яких вийшло декілька осіб з палками.
До нього підбіг ОСОБА_17 та щось йому сказав. В той же час, він бачив, що ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вже лежалі на землі. До ОСОБА_14 підбіг ОСОБА_17 та наніс останньому декілька ударів ногами по тілу. До нього ж згодом підбігло декілька чоловік та продовжили побиття. Він бачив, що в цей же час когось бив і ОСОБА_19 . Останній бив, чи то ОСОБА_16 , чи то ОСОБА_14 , більш детально він пояснити не може.
Під час зазначених подій кимось був розпилений газовий балончик, в зв`язку з чим він став тікати. При цьому за ним побігли два чоловіка. За ним поїхав автомобіль темного кольору. Наздогнавши його, з водійського сидіння вийшов ОСОБА_18 , та разом з іншою невідомою особою збили його з ніг та почали бити руками та ногами.
Вважає, що саме ОСОБА_18 міг спричинити йому ті тілесні ушкодження, які були встановлені експертним висновком у справі.
Додає, що саме йому будь-якими предметами удари під час побиття не наносили. Також він бачив, що в руках ОСОБА_19 , який того дня був одягнений у одежу чорного кольору не було будь-яких предметів за для нанесення ударів. Крім того, ОСОБА_19 не приймав участі в його побитті.
Потерпілий ОСОБА_5 також підтвердив суду, що у компанії з ОСОБА_15 , який є його другом, та разом із ОСОБА_16 , ввечері 01.06.2018 року вони проводили дозвілля, під час якого спілкувалися, гуляли біля річки та пили коньяк.
Обвинувачений ОСОБА_17 є його знайомий з дитинства, а інших обвинувачених він не знає.
Через отримані внаслідок побиття тяжкі тілесні ушкодження та інвалідність 2 групи він частково втратив пам`ять та не пам`ятає події того вечора, що стосується вчиненого відносно нього злочину окрім того, що йому кимось були нанесені удари, внаслідок яких він втратив свідомість, та прийшов до тями вже в лікарні.
Додав, що й на разі продовжує лікування. З боку ОСОБА_19 йому повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, претензій з цього приводу до вказаного обвинуваченого він не має.
Допомога у розмірі 5000грн, що надходила від ОСОБА_18 ним прийнята не була, та була повернута.
На підтвердження факту спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень свідок ОСОБА_32 показала суду, що в ніч напередодні пригоди, близько 23-24 год вона разом з приятелями перебувала у автівці, що була припаркована у центральній частині міста, в районі магазина АТБ, що працює цілодобово. З салону авто, де вона перебувала вона бачила, як зі сторони ЦУМа в напрямку вул.Дніпровської проїжджали авто. З того ж самого напрямку вона бачила, як один з чоловіків тікав, а інший намагався його наздогнати. Вони своєю автівкою, згодом, проїжджали зазначене місце, де зупинилися, оскільки побачили на землі лежачого потерпілого, який був закривавлений та тяжко дихав…
Свідок ОСОБА_33 підтвердив суду, що в ніч з 01 на 02 червня 2018 року із знайомими та друзями відпочивав у нічному клубі «Йогурт». В якийсь час з перехрестя вулиць Шевченка та Центральної почулися крики. Він дістався вказаного місця та бачив лежачого на землі чоловіка, поруч з яким стояв обвинувачений ОСОБА_19 . Згодом до вказаного місця під`їхали два автомобіля з яких вийшли обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_34 зазначив суду, що ввечері 01.06.2018 року проводив дозвілля в компанії з потерпілими. Біля річки вони розпивали коньяк, оскільки його в той вечір проводжали на заробітки до Польщі. Згодом, прогулюючись містом, в районі перехрестя вул.Шевченко та Центральної в м.Павлограді їх почали бити приблизно 5 невідомих осіб. Били у тому числі й ногами.
Після того, в зазначене місце приїхали дві автівки, з яких вийшли чоловіки, які також стали приймати участь в їх побитті. Йому було нанесено загалом 6-7 ударів. Під час побиття він укривався, але йому здавалося, що його б`ють металевими палками.
Згодом, він втік з місця побиття, а наступного дня виїхав на заробітки до Польщі.
Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , які є діючими працівниками поліції, кожен окремо, показали суду, що в ніч з 01 на 02 червня 2018 року патрулювали містом. Проїжджаючи повз перехрестя вулиць Центральної та Шевченка в м.Павлограді вони бачили компанію з 4-5 осіб, що спілкувалися між собою, серед яких був й обвинувачений ОСОБА_37 . На лівому узбіччі по ходу руху стояв автомобіль БМВ сірого кольору. Вони не бачили, аби в тому ж місці хтось лежав, або когось били. Вказані особи громадський порядок не порушували.
Залегендовані свідки, що надавали показання під вигаданими прізвищами ОСОБА_38 та ОСОБА_39 надали суду наступні показання.
Свідок ОСОБА_38 показав, що в ніч на 02.06.2018 року, в районі перехрестя вул. Центральної та Шевченка в м.Павлограді, де він на той час перебував, під`їхали два автомобіля БМВ. З авто вийшли два чоловіки з палками чи то бітами в руках, наздогнали іншого одного чоловіка та почали останнього бити. Все відбувалося близько 10-15 секунд. Вказані події він бачив з відстані, приблизно 30 метрів.
Додав, що у вказаному місці, окрім вказаних чоловіків, будь яких компаній, або інших осіб він не бачив. Окрім зазначеного ним, інших подій там не відбувалося.
Свідок ОСОБА_39 , в свою чергу, показала, що на її переконання, всі події відбувалися близько 1.00 год., 02.06.2018 року, в сквері, біля Швацької фабрики, в районі пам`ятного знаку «Видатним павлоградцям».
В зазначеному місці вона не бачила обвинуваченого ОСОБА_19 . Разом з тим зазначає, що бачила в тому ж місці два автомобіля БМВ, та приблизно 5-7 осіб. Поруч з вказаними особами на землі лежав чоловік. Останньому, який не рухався, в лежачому стані, обвинувачений ОСОБА_18 наносив удари руками та ногами у верхню ділянку тіла а ОСОБА_17 бив битою по голові, здійснивши 2-5 ударів.
Додала, що з відстані, приблизно 20 метрів, на якій вона перебувала від місця події, вона розгледіла, що обвинувачений ОСОБА_17 був одягнутий в той час в темно синю футболку зі світлою полосою.
Перевіривши зазначені докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості та належності суд приходить до висновку, що частина з вищевказаних доказів, які наведені прокурором на підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів, мають ознаки не достовірності, не достатності та не допустимості.
Відтак, вони не доводять вчинення обвинуваченими злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.2 ст.121 КК України, а злочинні дії останніх потребують перекваліфікації.
При цьому суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод, і законних інтересів, засобами, передбаченими цим Кодексом.
Зі змісту ст. 91 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Обов язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
З доказів, наданих прокурором, а саме це випливає з показань потерпілого ОСОБА_15 , а також свідка ОСОБА_16 слідує, що потерпілі та свідок ОСОБА_16 вночі 02.06.2019 року, перебуваючи в районі перехрестя вулиць Шевченка та Центральної в м.Павлограді спочатку були побиті компанією невстановлених осіб, кількістю, приблизно 5 -7 чол, із спричиненням тілесних ушкоджень.
Показання зазначеного змісту були надані суду ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є безпосередніми учасниками зазначених подій, та які стверджували, що їх разом з ОСОБА_14 , ще до прибуття на місце події обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , безпричинно, із спричиненням тілесних ушкоджень було побито невідомими особами, які наносили їм удари руками та ногами.
Крім того, потерпілий ОСОБА_15 підтвердив суду, що після прибуття на місце події обвинувачених, за його присутності, вже лежачому на землі ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_17 наніс декілька ударів ногами по тулубу. При цьому, чи то ОСОБА_16 , чи то ОСОБА_14 бив ногами й ОСОБА_19 . А його, після того як він став тікати з місця події, на автомобілі наздогнав обвинувачений ОСОБА_18 , який разом з невідомою особою збили його з ніг та продовжили побиття, спричинивши тілесні ушкодження.
Зазначені показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_25 , яка стверджувала, що вночі 02.06.2018 року, перебуваючи у центральній частині міста, бачила, як одна людина тікала в районі ЦУМа, а інша наздоганяла її. Згодом, вона бачила в тому місці побитого та закривавленого потерпілого ОСОБА_14 , а також не суперечать показанням свідка ОСОБА_26 , який вказував, що перебуваючи в місті події він бачив лежачого на землі чоловіка, поруч з яким знаходився обвинувачений ОСОБА_19 .
Сукупність вказаних доказів, що встановлюють факт перебування обвинувачених у місці злочину, ролі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, та відповідно, впливають на правильність кваліфікації дій винних осіб підтверджується ще й таким беззаперечним доказом, як відеозапис з камер відео спостереження.
Саме зазначеним відеозаписом встановлено, що 02.06.2018 року о 01.02 год до суші бару Йогурт на автомобілі приїхав ОСОБА_19 . В 01.03год останній вийшов з авто та на вході до закладу спілкувався з особами чоловічої та жіночої статі. О 01.07 год з суші бару виходять ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в руках останніх відсутні будь-які предмети, сідають кожен у свій автомобілі та їдуть у напрямку вул. Центральна, де повертають праворуч, доїжджають, приблизно до магазину АТБ на розі вул.Горького, розвертаються та повертаються на перехрестя вулиць Шевченко та Центральної, де й зупиняються. В 01.11 год з суші бару виходить ОСОБА_19 . В руках останнього відсутні будь-які предмети. Він прямує до зазначеного вище перехрестя. В 01.14 год до суші бара на авто повертається ОСОБА_18 , в 01.15 год повз суші бара проїхав ОСОБА_17 , а в 01.15.44 год до входу у суші бар зі сторони вул.Центральної пішки повернувся ОСОБА_19 .
Крім того, записом з камери відео спостереження , що була встановлена на Ломбарді «Онікс», поруч з місцем пригоди, встановлено, що саме ОСОБА_19 , а не будь яка інша особа, без застосування будь-якого предмета, а кулаком та ногою, наніс удари в ділянку голови потерпілого ОСОБА_14 , умисно спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.
Судово-медичні експертні висновки також підтвердили спричинення потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень ( щодо ОСОБА_14 ), та тілесних ушкоджень легкого ступеню з незначними скороминулими нслідками, відповідно.(щодо ОСОБА_40 )
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Аналізуючи показання вказаних вище потерпілих та свідків, співставляючи ці показання з наведеними експертними висновками та даними з камер відео спостереження, суд констатує, що вказані докази є належними, достатніми, допустимими, достовірними та такими, що підтверджують факт вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України обвинуваченими, кожним окремо.
Крім того, вказані докази підтверджують наявність складу злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України в діях обвинуваченого ОСОБА_17 , який, наносячи удари ногами по тілу потерпілого ОСОБА_14 , як про це зазначає потерпілий ОСОБА_15 , та свідчить судово-медичний експертний висновок в цій частині, спричинив потерпілому ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому відростку правої лопатки зі зміщенням уламків.
В свою чергу, зазначені докази підтверджують невинуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, та, напроти, винуватість за ч.1 ст.121 КК України обвинуваченого ОСОБА_19 у вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_14 .
Натомість, не достовірними, а відтак і не допустимими, на переконання суду, мають бути визнані такі докази у справі, як показання залегендованих осіб свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .
Зокрема, показання свідка ОСОБА_28 , щодо дійсного місця вчинення злочину відносно потерпілих, містять істотні суперечності.
Так, вказаний свідок зазначала в судовому засіданні, що злочин був скоєний в сквері, біля Швацької фабрики, в районі пам`ятного знаку «Видатним павлоградцям», що повністю спростовується показаннями решти без виключення дійсними очевидцями події, які зазначали про те, що злочин було вчинено на перехресті вул.Шевченко та Центральної, тобто, зовсім з іншого боку проїжджої частини вул.Шевченка.
Також зазначений свідок вказувала, що в місці злочину вона не бачила обвинуваченого ОСОБА_19 , але бачила два автомобіля БМВ, та приблизно 5-7 осіб. Поруч з вказаними особами на землі лежав чоловік. Останньому, який не рухався, в лежачому стані, обвинувачений ОСОБА_18 наносив удари руками та ногами у верхню ділянку тіла а ОСОБА_17 бив битою по голові, здійснивши 2-5 ударів.
Вказані твердження спростовуються як потерпілим ОСОБА_15 , який зазначав, що лежачому ОСОБА_14 удари ногами по тілу наносив ОСОБА_17 , при цьому обвинувачений ОСОБА_19 бив чи то ОСОБА_16 чи то ОСОБА_14 , а обвинувачений ОСОБА_18 наздогнав його на автомобілі, збив з ніг разом з невідомим та продовжив побиття, а також даними з камер відео спостереження, де підтверджено, що удари в голову потерпілого ОСОБА_14 були нанесені рукою та ногою саме обвинуваченим ОСОБА_19 .
Не узгодженими з фактичним обставинами справи є й твердження вказаного свідка про те, що в місці злочину вона бачила обвинуваченого ОСОБА_17 , одягнутого в темно синю футболку зі світлою полосою, в той час коли камерами відео спостереження зафіксований одяг зовсім іншого кольору, що був одягнений на обвинуваченому в ту ніч.
Аналогічні висновки, щодо недостовірності показань, суд робить й щодо свідчень залегендованої особи на прізвище ОСОБА_27 .
Вказаний свідок свідчив, що в ніч на 02.06.2018 року, в районі перехрестя вул. Центральної та Шевченка в м.Павлограді, де він на той час перебував, під`їхали два автомобіля БМВ. З авто вийшли два чоловіки з палками чи то бітами в руках, наздогнали іншого одного чоловіка та почали останнього бити. Все відбувалося близько 10-15 секунд. Вказані події він бачив з відстані, приблизно 30 метрів, у вказаному місці, окрім вказаних чоловіків, будь яких компаній, або інших осіб він не бачив. Окрім зазначеного ним, інших подій там не відбувалося.
Такі твердження є не узгодженими та повністю спростовуються наведеними вище фактичними обставинами справи, відповідно до яких в місці злочину перебувало від 5 до 8 осіб, а не лише двоє обвинувачених та один потерпілий.
Саме про це зазначали в свої показаннях працівники патрульної поліції свідки ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , свідок ОСОБА_43 а також і самі потерпілі та свідок ОСОБА_16 .
Крім того, зазначені показання свідка ОСОБА_27 не підтверджуються будь якими іншими доказами та суперечать їм.
Зокрема, під час досудового розслідування та вчинення слідчих процесуальних дій слідчим не було встановлено, не було вилучено, та не було залучено до справи в якості речових доказів, будь-яких предметів, які б були спеціально застосовані за для спричинення тілесних ушкоджень та використовувалися обвинуваченими.
Також, камерами відео спостереження, що є безспірним доказом встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_19 , а не ОСОБА_18 чи ОСОБА_17 спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 шляхом нанесення ударів кулаком та ногою в голову потерпілого, при цьому обвинувачені ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 під час виходу з суші-бару Йогурт та прямування до місця злочину не мали при собі будь-яких предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.
За змістом ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, мужнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, порушення прав особи на захист.
З огляду на наведенні положення КПК України суд під час ухвалення свого рішення визнав через наведені нижче підстави недопустимими наступні долучені прокурором до обвинувального акту докази у справі.
- протокол огляду речей від 02.06.2018 р., яким оглянуто речі ОСОБА_5 .
Згідно положень ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Однак, вказану слідчу дію стороною обвинувачення проведено в період з 13.20 до 13.55 годин, тобто до внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР (04.06.2018 р.);
- постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від
Вказаною постановою визнано речовими доказами речі ОСОБА_5 , які були оглянуті та вилучені протоколом огляду речей від 02.06.2018 р., при цьому і вказана слідча дія, в порушення вимог ч. 3 ст. 214 КПК України, була проведена до внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР;
- протокол огляду відеозапису від 07.06.2018 р.
Вказана процесуальна дія проведена за участі свідка ОСОБА_6 , при цьому вказаній особі перед її проведенням не роз`яснено права та обов`язки свідка, не попереджено про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань та за відмову від їх надання.
- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_29 , ОСОБА_44 від 07.06.2018 р.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи для впізнання. Однак, в якості понятих, під час проведення вказаних слідчих дій, було залучено ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , які є особами що неодноразово притягалися до кримінальної та адміністративної відповідальності, зловживають спиртними напоями, в зв`язку із чим співробітники Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області постійно залучають вказаних осіб в якості понятих при проведенні слідчих дій.
Крім того, згідно вищевказаних протоколів свідки впізнають ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за зовнішніми рисами обличчя. При цьому, в порушення ч.3 ст. 228 КПК України, вказані особи під час впізнання не зазначають, за якими саме ознаками вони впізнали ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
- протоколи слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_29 від 21.08.2018р. та ОСОБА_31 від 22.08.2018 р.,
Так, під час проведенні вказаних слідчих дій застосовується відеозйомка, однак, відсутні дані про те, хто її здійснює, в якому статусі, вказаній особі не роз`яснено права та обов`язки.
Ще одним порушенням при їх проведенні є нероз`яснення судово-медичному експерту ОСОБА_47 її прав та обов`язків, передбачених ст. 69 КПК України, натомість їй роз`яснено права спеціаліста передбачені ч.ч.4,5 ст. 71 КПК України.
- протокол отримання зразків для експертизи від 31.07.2018 р.
Вказану процесуальну дію стороною обвинувачення проведено за відсутності адвоката ОСОБА_48 , який на той час був захисником ОСОБА_11 .
Відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_11 погодився на проведення вказаної процесуальної дії за відсутності захисника в матеріалах відсутні.
Крім того, в протоколі відсутні обов`язкові дані про кількість вилученої у Ахмедова крові та особи, що її відібрала.
- висновок судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_11 о №846
Вказаний висновок складено із використанням зразків крові ОСОБА_11 о відібраних від нього 31.07.2018 р. з порушенням права на захист, що обґрунтовано вище.
- висновок судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_10 №843.
Вказаний висновок складено із використанням зразків крові ОСОБА_10 відібраних від нього слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровської області, однак їх походження не встановлено, оскільки сторона обвинувачення відмовилась надавати для дослідження такі документи.
- висновок судово-медичної експертизи ватного тампону зі змивом, ключа №848.
Вказаний висновок складено із використанням зразків крові ОСОБА_11 о отриманих з порушенням права на захист, зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_12 без документального підтвердження їх відібрання від останніх
- висновок судово-медичної експертизи джемпера, спортивних штанів, пари кросівок, що належать ОСОБА_11 о №847.
Вказаний висновок складено із використанням зразків крові ОСОБА_11 о отриманих з порушенням права на захист, зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_12 без документального підтвердження їх відібрання від останніх.
Статтею 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), у справі «Авшар проти Туреччини» (п. 282), у справі «Веренцов проти України» (п.86), що є частиною національного законодавства України випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.
Обвинувальний вирок може бути ухвалений тільки при умові надання стороною обвинувачення достатньої сукупності достовірних доказів, якими обґрунтовується доведеність всіх обставин, які підлягають встановленню у конкретному кримінальному провадженню. Винуватість обвинуваченого повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних (безсумнівно істинних) доказів.
У даному випадку, визнання обвинуваченого ОСОБА_12 винним за ч.2 ст.121 КК України на підставі лише тих доказів, що були надані суду прокурором є недопустимим, оскільки обвинувальний вирок суду в цій частині також повинен бути ухвалений тільки при умові надання стороною обвинувачення достатньої сукупності достовірних доказів, якими обґрунтовується доведеність всіх обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а тому в цій частині обвинувачення він підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.
Натомість, сукупність достовірних достатніх та допустимих доказів, наведених вище, свідчать про те, що обвинуваченими ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , кожним окремо, було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України (хуліганські дії на перехресті вулиць Шевченка та Центральної) обвинуваченим ОСОБА_17 також вчинено злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України ( умисне спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_14 ), а обвинуваченим ОСОБА_19 злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України ( умисне спричинення потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння)
Наведені судом докази на підтвердження зазначених висновків, у своїй сукупності, повністю викривають обвинувачених, кожного окремо у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, мають характер логічних, змістовних, послідовних, беззаперечних та об`єктивних.
Ці докази винності обвинувачених у вчиненні вказаних злочинних дій є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.
Натомість, доводи обвинувачених, кожного окремо, та їх захисників про непричетність до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, не беруться судом до уваги, оскільки, будь-якими іншими доказами, крім показань обвинувачених, ці доводи не підтверджені.
Таким чином, винність обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_19 , ще й у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України доказана повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні сукупністю наведених достовірних та достатніх доказів.
Дії обвинувачених необхідно правильно кваліфікувати наступним чином.
Обвинуваченого ОСОБА_10 :
за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.
- за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В аналогічній редакції необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України й дії обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 , кожного окремо.
Окрім того, дії обвинуваченого ОСОБА_11 також необхідно правильно кваліфікувати ще й за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
При цьому, суд враховує, що така кваліфікуюча ознака хуліганства, що передбачена ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, вчинене із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження вчинене групою осіб, не знайшли свого підтвердження сукупністю достатніх та допустимих доказів в діях обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , в зв`язку з чим суд кваліфікує дії останніх у зазначеному вище обсязі.
Зокрема, суд враховує, що під час проведення досудового розслідування не було встановлено, вилучено, оглянуто, визнано речовим доказом, тощо, будь-який предмет, який можна було б вважати спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, та даних про те, що вказані предмети були наявні та застосовані під час вчинення хуліганських дій саме обвинуваченими у справі.
Беручи до уваги висновок судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень в тій частині, що виявлені у потерпілого ОСОБА_14 тілесні ушкодження могли бути спричиненні у тому числі й предметами спеціально пристосованими за для спричинення тілесних ушкоджень, суд, разом з тим, приймає до уваги й вимоги закону про те, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, та враховує при цьому встановленні в судовому засіданні обставини справи, відповідно до яких потерпілим, у тому числі й ОСОБА_14 , раніше були спричинені тілесні ушкодження групою невстановлених осіб.
Кваліфікувати ж дії обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 за вказаною кваліфікуючою ознакою ст.296 КК України, базуючись лише на припущеннях та доказах, які є не достатніми та є не достовірними є не допустимим.
Аналогічний висновок стосується й такої кваліфікуючої ознаки ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження вчинене групою осіб, оскільки вчинення зазначеного злочину групою осіб не встановлено, а підтверджено сукупністю достовірних, допустимих та достатніх доказів вчинення зазначеного злочину саме обвинуваченим ОСОБА_19
Вказане рішення щодо зміни правової кваліфікації дій обвинувачених повністю відповідає вимогам закону, оскільки кореспондується зі ст.ст. 26, 337 КПК України, згідно яких суд не вправі погіршувати становище обвинуваченого та розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, але лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачені ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , кожен окремо, вчинили злочини середньої тяжкості, а обвинувачений ОСОБА_19 - ще й тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.
Зазначені особи вважаються та є раніше не судимими, мають позитивні характеристики за місцем проживання, родини, та постійне місце проживання.
Обтяжуючі обставини у справі не встановлені.
Пом якшуючих обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлено.
Серед пом`якшуючих обставин у відношенні обвинуваченого ОСОБА_12 суд визнає наявність на його утриманні малолітньої дитини.
Пом якшуючими обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_11 суд визнає та враховує відсутність у нього кримінального минулого, повне визнання вини у навмисному спричиненні потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, щире каяття з цього приводу, повне відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.
Сукупність наведених вище пом`якшувальних обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням відсутності у справі обтяжуючих обставин, та відшкодування потерпілому спричиненої шкоди у значній сумі, у розмірі понад 180 тис. грн., визнаються судом виключними обставинами та приводять суд до висновку про можливість призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_11 за ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією вказаної статті, із застосуванням ст.69 КК України.
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_11 необхідно призначити покарання ще й за ч.2 ст.296 КК України, у виді обмеження волі, в межах санкції вказаної статті, та остаточно, за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Обвинуваченому ОСОБА_12 також необхідно призначити покарання за ч.2 ст.296 КК України, у виді обмеження волі, в межах санкції вказаної статті.
Що стосується обвинуваченого ОСОБА_10 , останній має бути засуджений за ч.2 ст.296 КК України та за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді обмеження волі, в межах санкції вказаних статей, а також за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, у виді обмеження волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, враховуючи обставини та наслідки злочинних дій обвинувачених, кількість потерпілих, спосіб спричинення останнім тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що застосування до покарання, що призначається обвинуваченим, кожному окремо, положень ст. 75 КК України, тобто умовного засудження, є не доречним.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до поданої ним заяви, необхідно залишити без розгляду.
Крім того, у відповідності до ст. 174 КПК України, необхідно скасувати арешти майна накладені ухвалами Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року
Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.296 КК України.
Призначити ОСОБА_10 покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком два роки шість місяців;
- за ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі строком два роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді обмеження волі строком два роки шість місяців.
Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі строком два роки, у відповідності до ст.72 КК України, з розрахунку один день позбавлення волі дорівнює двом дням обмеження волі, період перебування ОСОБА_10 під вартою в умовах слідчого ізолятора в період з 08 червня по 25 вересня 2018 року, та з 25 жовтня 2018 року по 16 жовтня 2019 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 - скасувати.
У відповідності до ст.377 КПК України, в зв`язку з повним відбуттям призначеного вироком суду покарання, звільнити ОСОБА_10 з під варти в залі судового засідання.
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.121 КК України.
ОСОБА_11 призначити покарання:
- за ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі строком два роки;
- за ч.1 ст.121 КК України,із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_11 залишити не змінним у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_11 обчислювати з 22 червня 2018 року.
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком два роки шість місяців.
Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_12 покарання у виді обмеження волі строком два роки, у відповідності до ст.72 КК України, з розрахунку один день позбавлення волі дорівнює двом дням обмеження волі, період перебування ОСОБА_12 під вартою в умовах слідчого ізолятора в період з 06 червня по 25 вересня 2018 року, та з 25 жовтня 2018 року по 16 жовтня 2019 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 скасувати.
У відповідності до ст.377 КПК України, в зв`язку з повним відбуттям призначеного вироком суду покарання, звільнити ОСОБА_12 з під варти в залі судового засідання.
Визнати ОСОБА_12 не винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення Сусоєвим зазначеного кримінального правопорушення
Зняти накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року арешт на носильні речі ОСОБА_5 .
Зняти накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року арешт на речовину бурого кольору, вилучену за використанням марлевого тампону, з металевого ключа, виявлені та вилучені під час проведення 02 червня 2018 року огляду місцевості.
Зняти накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року арешт на речовину бурого кольору, вилучену за використанням марлевого тампону, виявлену та вилучену під час проведення 03 червня 2018 року огляду місцевості.
Зняти накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року арешт на одну пару кросівок зі шнурками, спортивні штани та кофту, які вилучено 04 червня 2018 року у ОСОБА_11 .
- сорочку, футболку, труси, джинсові брюки з ременем, одну пару туфель, які належать ОСОБА_5 та на яких виявлені плями речовини бурого кольору, виявлені та вилучені під час проведення 02 червня 2018 року огляду, котрі зберігаються в камері схову речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.к.п. 183, т. 1/ повернути за належністю ОСОБА_5 ;
- речовину бурого кольору, вилучену за використанням марлевого тампону, металевий ключ, виявлені та вилучені під час проведення 02 червня 2018 року огляду місцевості, котрі зберігаються в камері схову речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.к.п. 194, т. 1/ знищити;
- речовину бурого кольору, вилучену за використанням марлевого тампону, під час проведення 03 червня 2018 року огляду місцевості, котрий зберігається в камері схову речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.к.п. 202, т. 1/ знищити;
- зразки крові ОСОБА_11 , котрі зберігаються в камері схову речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.к.п. 4, т. 3/ знищити;
- одну пару кросівок зі шнурками, спортивні штани та кофту, виявлені та вилучені під час проведення 04 червня 2018 року особистого обшуку, котрі зберігаються в камері схову речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.к.п. 5, т. 3/ повернути за належністю ОСОБА_11 ;
- DVD+R диск з файлами 4.7 GB з записом вул. Центральна та вул. Шевченко м. Павлоград, який зберігається в матеріалах кримінального провадження /а.к.п. 112, т. 3/ зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- DVD+R диск з файлами 4.7 GB з записом з ломбарду «Імперіал», який зберігається в матеріалах кримінального провадження /а.к.п. 111, т. 3/ зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- DVD+R диск з файлами 4.7 GB з записом ТРЦ «Гулівер», який зберігається в матеріалах кримінального провадження /а.к.п. 113, т.3/ зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_50 та ОСОБА_27 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження /а.к.п. 110, т. 3/ зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення, а особою що утримується під вартою в той же строк, з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДЯ ОСОБА_51 .