Дата документу 24.09.2019
Справа № 334/1354/17
Провадження № 1-кп/334/53/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2015 року приблизно о 10.30 год. ОСОБА_7 , маючи намір на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, знаходячись біля будівлі правління садового товариства «Дружба-3», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 7, на ґрунті раптово виниклих відносин з раніше невідомим ОСОБА_4 , діючи умисно, безпричинно наніс йому не менш чотирьох ударів кулаками рук в область обличчя.

Після чого, ОСОБА_4 від отриманих ударів став навколішки на поверхню землі, ОСОБА_7 , в свою чергу, наніс декілька ударів в область грудної клітки потерпілого, від чого останній повністю ліг на лівий бік та притиснув коліна та руки до свого тулубу. Далі ОСОБА_7 наніс ще не менше двох ударів в область поясниці ОСОБА_4 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_4 спричинені наступні тілесні ушкодження:

-струс головного мозку;

-синці навколо очей, перелом кісток носа із зміщенням, що потребував репозиції;

-субкон`юнткивальний крововилив, контузія легкого ступеня лівого ока;

-забій м`яких тканин поперекової ділянки, грудної клітки.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №20/к від 22.02.2016, струс головного мозку заподіяний ОСОБА_7 . ОСОБА_4 оцінюється як тілесне пошкодження середнього ступеня тяжкості, як такий, що спричинив стійку втрату працездатності менше ніж на одну третину (10%).

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково. Пояснив, що до вказаних подій не був знайомий з потерпілим. У зазначений день направлявся додому. По дорозі він зайшов до правління садового товариства «Дружба 3», де працюють батьки його дружини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В середині будівлі були люди. Потерпілий там сварився з присутніми, ображав жінок. Потерпілий запитував в ОСОБА_10 чи добудувала другий поверх будинку за вкрадені кошти. Він запропонував останньому вийти та пройти до будинку подивитися на добудований поверх. Вони вдвох вишли на подвір`я і він підтримував потерплого під лікоть. Там потерпілий спробував вирватись та порвав йому сорочку. Він вдарив потерпілого в обличчя долонею. Удар прийшовся у ніс, від чого в ОСОБА_4 пішла кров. Після того, останній присів на колені. Він відвів ОСОБА_4 до лавочки, приніс води. Після приїзду поліції надавав добровільно пояснення. У подальшому він не ухилявся від слідства. Позов визнає лише в частині витрат, пов`язаних з лікуванням та документально підтверджені. Просив також застосувати до нього положення Закону України «Про амністію», звільнивши від покарання.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що раніше не був знайомий з ОСОБА_7 . Він є членом садового товариства «Дружба-3», де розташована його дача. Впродовж тривалого часу в садовому товаристві склалася конфліктна ситуація через зловживання з боку правління товариства. Він неодноразово звертав увагу на це, заявляючи про це як іншим членом товариства, так і звертаючись до правоохоронних органів. До вказаних подій в нього декілька разів невідомі особи проникали до дачі, де пошкоджували його майно. 12 вересня 2015 року він прийшов до будівлі правління садового товариства, щоб здійснити платежі. Дочекавшись своєї черги, він підсів до нового голови правління ОСОБА_11 , де став задавати питання щодо діяльності товариства. Потім він пересів до бухгалтера ОСОБА_10 для сплати платежів. Під час спілкування з нею, остання зателефонувала комусь та сказала: «Клиент дозрел». Хтось з присутніх сказав, щоб вона припинила це. В цей час він відчув, що сзаду йому на плечі хтось поклав руки та сказав: «Это ты мужичок?». ОСОБА_8 сказала: «Разбирайтесь на улице, на улицу». Він побачив ОСОБА_12 , та запитав, коли можна бути поміняти електролічильник. Той погодився піти відразу та поставити лічильник. Вони стали виходити з приміщення, при цьому ОСОБА_13 йшов позаду. На подвір`ї його окликнули і він обернувся в право, в цей же час його вдарили в обличчя зліва. Ударів було декілька, від чого він закрив обличчя та опустився навколішки. Після того його вдарили ще декілька разів в тулуб. Удари йому завдав ОСОБА_7 . Точну кількість ударів назвати не може, оскільки удар в обличчя був неочікуваним, він після того закривав обличчя руками, а у подальшому втратив свідомість. Після того, як він прийшов до тями, він перемістився до лавочки, що стояла поруч і ліг на неї. Жінки з правління принесли йому воду і стали його вмивати від крові. В цей час поруч знаходився ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 сказав, що він візьме все на себе. Чи завдав удари ОСОБА_9 , потерпілий сказати не може. Після того він звернувся до поліції. На цей час шкоду йому не відшкодовано. Просив задовольнити позов. Призначити покарання відповідне вчиненому.

Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 надав пояснення аналогічні викладеним у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 12 вересня 2015 року вона зранку пришла до правління садового товариства «Дружба 3», щоб сплатити внески. У приміщенні перебувало 5 людей. Вона пам`ятає, що це були ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ще хтось. ОСОБА_4 пред`являв претензії голові правління щодо відсутності звіту. Потім пришла його черга сплачувати внески і він пересів до ОСОБА_10 . Остання стало голосно розмовляти з ОСОБА_4 та комусь зателефонувала. Свідок відчула, що буде відбуватись щось надзвичайне. Вона попросила припинити ОСОБА_15 телефонувати. Та покликала свого чоловіка. Зайшов ОСОБА_16 і положив руки на плечі ОСОБА_4 . Запитав чого той себе так поводить. ОСОБА_8 попросила вийти на вулицю. ОСОБА_4 спокійно виходить на подвір`я і через 10 секунд звідти доносяться крики, з яких зрозуміла, що відбувається бійка. В дверях стояв ОСОБА_17 . Вона його відштовхнула і вийшла на подвір`я. де побачила, як ОСОБА_7 завдав один удар ногою ОСОБА_4 , що вже лежав на землі. ОСОБА_7 та ОСОБА_16 стояли поруч. Потім вони відійшли. ОСОБА_4 був без свідомості, обличчя в землі та в крові. ОСОБА_16 запитав ОСОБА_7 навіщо той так вчинив. Останній сказав, щоб він не переживав. Потім викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_7 не знайома. Потерпілий є її чоловіком. Вони є власниками дачі у вказаному товаристві. Родичі ОСОБА_7 працюють в правлінні садового товариства «Дружба 3». В неї та чоловіка є конфліктна ситуація з родичами ОСОБА_7 , пов`язана з роботою правління. В зв`язку із цим їм неодноразово погрожували, починаючи з 2014 року. До будинку проникали невідомі, які пошкодили майно та винесли частину речей. 12 вересня 2015 року чоловік - ОСОБА_4 пішов до правління сплачувати платежі. Приблизно о 12.00 год. зателефонував чоловік, який сказав, що знаходиться в поліції та його побив невідомий. Вона поїхала до поліції, де побачила ОСОБА_7 і чоловік вказав, що саме він побив його. Після отриманих пошкоджень чоловік тривалий час лікувався.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що 12 вересня 2015 року перебував у приміщенні правління садового товариства «Дружба 3». ОСОБА_4 прийшов сплачувати платежі. Останній розмовляв з ОСОБА_11 та ОСОБА_15 . Остання зателефонувала своєму чоловіку і сказала: «Опять этот пришел». ОСОБА_16 зайшов до приміщення і запропонував ОСОБА_4 пройти та подивитися на їх будинок, оскільки потерпілий казав, що на вкрадені гроші побудований другий поверх. ОСОБА_4 вийшов повз нього та вийшов на подвір`я. Він потім вийшов на подвір`я та побачив, що ОСОБА_4 сидить на землі та витирає обличчя від крові. Особисто він не бачив, щоб хтось завдав удари потерпілому.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що 12 вересня 2015 року знаходилася у приміщенні правління садового товариства «Дружба 3», де на той час виконувала обов`язки голови правління. До вказаних подій вона з потерпілим знайома не була. ОСОБА_7 вона декілька разів бачила, проте також знайома не була. Приблизно о 10.30 год. прийшов ОСОБА_4 здійснювати оплату. Він запитував чому немає розрахункового рахунку. Поспілкувавшись з нею, він пішов до бухгалтера ОСОБА_10 . Там відбулося спілкування на підвищених тонах. Бухгалтер когось по телефону покликала: «Пришел этот, мешает работать». ОСОБА_14 сказала, що цього не потрібно робити. Поки ОСОБА_4 оплачував платежі, вона звернулася до ОСОБА_19 щодо підключення ОСОБА_4 лічильника. Зайшов чоловік бухгалтера ОСОБА_16 , який запитав, що останнього не влаштовує і покликав на вулицю поспілкуватися. ОСОБА_4 зібрався та пішов. Через 5-7 секунд з подвір`я донеслися крики. ОСОБА_14 перша вибігла, а вона сховала гроші та також вийшла на подвір`я. Там побачила ОСОБА_4 який лежав на землі. Обличчя в нього було в крові. Поруч стояв ОСОБА_7 . Як завдавали удари потерпілому вона не бачила. Вона викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 є чоловіком її доньки. З потерпілим склалися неприязні стосунки, оскільки той є конфліктним чоловіком. Конфлікти були пов`язані з діяльністю садового товариства, а вона працювала касиром. 12 вересня 2019 року приблизно о 10 год. до приміщення правління прийшов ОСОБА_4 проплачувати членські внески. Останній голосно розмовляв, сварився, звинувачував,і у такий спосіб затримував роботу. Її чоловік знав, що мав прийти ОСОБА_4 , і попросив зателефонувати йому у такому разі. Приїхав чоловік, підійшов до ОСОБА_4 , положив руки йому на плечі і сказав: «Ну пойдем посмотришь на дом» та вийшов. ОСОБА_4 сплатив кошти та вийшов. Потім почули крики з подвір`я. Війшла ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Потім зайшов ОСОБА_7 взяв воду, в нього було порвана сорочка. Вона вийшла на вулицю і побачила ОСОБА_4 , який сидів на землі на подвір`ї. На обличчі в останнього була кров під носом, який розмазував їх по обличчю.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 є чоловіком його доньки. З потерпілим до подій знайомий не був. Точну дату подій не пам`ятає.Його дружина працює касиром в садовому товаристві «Дружба 3». Прийшов потерпілий, який став чекати своєї черги. Він поїхав на велосипеді додому. Хвилин через 40 зателефонувала дружина, яка повідомила, що ОСОБА_4 сидить, свариться, запитує чи добудувала вона другий поверх будинку. Він направився до правління, потерплий ще залишався там, сварився. Він запропонував потерпілому вийти та піти до будинку, щоб подивитися другий поверх. Вони з потерпілим вийшли на подвір`я. Там підійшов ОСОБА_7 і запитав, що відбувається. Свідок пояснив, що цей чоловік бажає з`ясувати чи добудували вони другий поверх. Під час бесіди він відвернувся від потерпілого і почув хлопок. Повернувшись, побачив, що ОСОБА_4 присів на землю і він зрозумів, що це удар завдав ОСОБА_7 . Удар був один. У ОСОБА_7 була розірвана сорочка.
Пояснення свідка ОСОБА_20 , яка була допитана в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_21 , які були заслухані судом в засіданні судне може прийняти в якості доказів, оскільки відповідно до ч.2 ст. 23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №3778 та №3779-д від 16 жовтня 2015 року через відсутність необхідних медичних документів, невідомого обсягу та наслідків травми не видається можливим визначити ступінь тяжкості тілесних пошкоджень ОСОБА_4 .
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №4487 від 29.10.2015 року струс головного мозку, закритий перелам кісток носу, синці навколо обох очей, крововиливи на білкових оболонках обох очей, припухлість м`яких тканин в області носу ОСОБА_4 у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Пошкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних пошкоджень не суперечить строку, зазначеному потерпілим.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4505д від 30 жовтня 2015 року розташування потерпілого та нападника в момент заподіяння тілесних пошкоджень могло бути будь-яким за умови доступності відповідної ділянки тіла для завдання удару. Виявлені тілесні пошкодження в ОСОБА_4 утворилися не менш як від 3 травматичних впливів. Визначити послідовність ударів неможливо.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №5013д від 11.12.2015 року струс головного мозку, закритий перелам кісток носу, синці навколо обох очей, крововиливи на білкових оболонках обох очей, припухлість м`яких тканин в області носу ОСОБА_4 у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Пошкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних пошкоджень не суперечить строку, зазначеному потерпілим. При дослідженні рентгенограм кісток черепа ОСОБА_4 від 10.12.2015 року видимі кісткові структури без порушення цілісності. Характерні особливості травмую чого предмета на тілесних пошкодженнях ОСОБА_4 не відобразилися, тому відсутня можливість їх ідентифікації. Виявлені тілесні пошкодження в ОСОБА_4 утворилися не менш як від 3 травматичних впливів. Розташування потерпілого та нападника в момент заподіяння тілесних пошкоджень могло бути будь-яким за умови доступності відповідної ділянки тіла для завдання удару. Утворення всіх пошкоджень, спричинених ОСОБА_4 при однократному падінні з висоти власного росту видається маловірогідним.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №20/к від 22.02.2016 року за результатами первинного судово-медичного дослідження та аналізу наданої медичної документації у потерпілого ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, перелом кісток носу зі зміщенням, що потребував репозиції, синці навколо очей, субкон`юнткивальний крововилив, контузія легкого ступеня лівого ока; забій м`яких тканин поперекової ділянки, грудної клітки, які є легкими.

Струс головного мозку в ОСОБА_4 оцінюється як тілесне пошкодження середнього ступеня тяжкості, як такий, що спричинив стійку втрату працездатності менш ніж на одну третину (10%).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №56/к від 29.03.2016 року в потерпілого ОСОБА_4 встановлено наступні тілесні пошкодження: струс головного мозку, перелом кісток носу, синці навколо очей, крововиливи на білкових оболонках обох очей, контузія лівого ока, набряклість м`яких тканин в ділянці носа та у виличних ділянках обличчя. Отримання тілесних пошкоджень в цілому можливе за механізмом, зазначеним потерпілим під час слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 пояснив, що проводив експертне дослідження в складі експертної комісії у вказаній кримінальній справі. При проведення дослідження комісією досліджувалися медичні документи потерпілого ОСОБА_4 та попередні висновки судово-медичних експертиз. Необхідність проведення саме комісійної експертизи обумовлено вимогами Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, оскільки визначення стійкої втрати працездатності можливе лише в складі комісії. Висновки комісійної судово-медичної експертизи не суперечить висновкам попередніх судово-медичних експертиз. При визначенні тілесних пошкоджень експерт має встановити всі наявні тілесні пошкодження з визначенням ступеню їх тяжкості, при цьому кожне тілесне пошкодження кваліфікується окремо без поглинання більш тяжкою кваліфікацією. При визначенні стійкої втрати працездатності експертна комісія керувалася Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, які, в свою чергу, посилається на критерії, встановлені Інструкцією про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи.

Згідно з протоколом про вчинення кримінальне правопорушення ОСОБА_4 звернувся 12 вересня 2015 року до органів внутрішніх справ із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомого чоловіка, який завдав йому тілесні пошкодження.

Відповідно до протоколу огляду місця події місцем злочину є ділянка місцевості біля управління садового товариства «Дружба 3».

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_11 серед наданих фотокарток впізнала ОСОБА_7 як особу, що завдала ОСОБА_4 тілесні пошкодження.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим висновку комісійної судово-медичної експертизи №20/к в зв`язку із тим, що останній ґрунтується на нормативах , викладених в Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи, тобто фактично проведено лікарсько-страхову експертизу замість судово-медичної, яка призначалася постановою слідчого, суд не приймає, оскільки Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень містять пряме відсилання до нормативних актів, які використовує МСЕК.

ОСОБА_7 на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має малолітню дитину, є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем служби, має статус учасника бойових дій, на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих обставин немає. Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено. Оскільки ОСОБА_7 є військовослужбовцем, то до нього не може бути застосоване покарання у вигляді виправних робіт чи обмеження волі.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання в розмірі ближчому до мінімальних меж санкції відповідної статті КК України.
Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Статтею 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, отримав статус учасника бойових дій, має неповнолітню дитину.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені і зрозумілі.

З урахуванням звільнення обвинуваченого від покарання суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5932,47 грн. та моральної шкоди, завданих внаслідок злочину в сумі 100000 грн. Матеріальна шкода вираховувалася з з загальною суми на лікування та витрати на правову допомогу.
У подальшому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди були збільшені до 200000 гривень.
Відповідно до ч.1 ст. 127 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Оскільки суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, то відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України він і повинен відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок злочину.

Щодо визначення розмірів відшкодування, то суд виходить з наступного.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру дій винного та ступеню наслідків, характеру моральних хвилювань та порушення життєвих зв`язків потерпілого, що відчуває моральні страждання, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого в якості компенсації моральної шкоди на користь потерпілого суми в 10000 гривень.
Щодо витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого, то останнім надано квитанції на підтвердження витрат на лікування на суму 3732,80 грн. В зв`язку із викладеним суд вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування в сумі 3176,47 грн.
Суд також вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу в сумі 29606 грн., що підтверджені відповідними документами: актами виконаних робіт, чеками. В іншій частині позовних вимог відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.1 ст.122 КК України на підставі п.п. «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який вступив в силу 07.09.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10000 гривень, матеріальну шкоду в сумі 3176,47 грн., витрати на правову допомогу в сумі 29606 грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошенням.

Суддя ОСОБА_1