Справа № 307/2378/19
Провадження № 1-кп/307/733/19
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
В И Р О К
іменем України

29 жовтня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , з сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, з початковою середньою освітою, одруженої, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи матір`ю малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посягаючи на основні принципи суспільної моралі у сфері виховання дітей, на яку згідно ч.2 ст.150 СК України покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всупереч положень ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", якими батьків або осіб, які їх замінюють зобов`язано виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, в період з 12 червня 2019 року по 15 червня 2019 року, злісно не виконувала обов`язки по догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , що проявилося в не створенні нормальних умов проживання та привело до захворювання дитини, не своєчасному зверненні до лікувальних закладів для надання кваліфікованої медичної допомоги дитині і її повноцінного лікування, в результаті чого настали тяжкі наслідки, а саме настання 15 червня 2019 року смерті малолітньої дитини ОСОБА_7 . Згідно висновку експерта № 135 від 16 червня 2019 року смерть немовляти ОСОБА_7 ненасильницька і наступила від гострого набряку і набухання головного мозку, що розвинулися на фоні гнійного менінгіту, що підтверджується результатами судово-гістологічного методу дослідження та даними судово-медичного розтину трупа, а саме: набряку та набухання головного мозку, набряку м`яких мозкових оболонок, венозного застою в судинах головного мозку. Крім того, при розтині трупа дитини ОСОБА_7 виявлені ознаки ентероколіту та гнійного пієлонефриту. При судово-медичному дослідженні трупа дитини ОСОБА_7 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа дитини ОСОБА_7 виявлено 0,79% етилового спирту. Дана концентрацію алкоголю в крові дорослої живої людини відповідає алкогольному сп`янінню легкого ступеню. У дітей-немовлят, така концентрація алкоголю може бути смертельною, а в даному випадку могла усугубити хворобливий стан дитини і прискорити час наступлення смерті. Згідно висновку експерта № 208 від 25 липня 2019 року в зв`язку з тим, що причиною смерті дитини ОСОБА_7 є захворювання гнійний менінгіт, при своєчасному наданні медичної допомоги у дитини не розвинулось би ускладнення у вигляді гострого набряку та набухання головного мозку, таким чином можна було б уникнути смерті. Отже, смерть малолітнього ОСОБА_7 є наслідком неналежного догляду за дитиною з боку матері ОСОБА_5 , обумовленого несвоєчасним та неповним піклуванням за дитиною, несвоєчасним зверненням до медичного закладу для надання кваліфікованої медичної допомоги.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні в злісному невиконанні батьками, встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, винуватою себе визнала повністю, обіцяла більше не вчиняти злочину, жаліє про скоєне та пояснила, що в період з 12 червня по 15 червня 2019 року у її малолітнього сина ОСОБА_8 піднялася температура. Вона думала, що у нього ростуть зубики, через що не зверталася до лікарів, а давала йому панадол. 15 червня 2019 року до неї зателефонував її чоловік, який знаходився на роботі, і попросив принести йому сигарети. Вона віднесла йому сигарети, а коли повернулася додому, то побачила, що син ОСОБА_9 , що сидів у візочку, схилив голову. Вона викликала швидку допомогу, яка приїхала та забрала дитину в лікарню, однак дитина по дорозі в лікарню померла.

Обвинувачена винність свою в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, просила суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

Оскільки обвинуваченою та учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачена правильно розуміла зміст скоєного, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності її позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та матеріалів справи, які характеризують обвинувачену як особу. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд приходить до переконання, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 доведена повністю у злісному невиконанні батьками, встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, тому ці її дії слід кваліфікувати за ст. 166 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, суд не знаходить.

При таких обставинах суд вважає, що до ОСОБА_5 слід обрати покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та з покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1