Справа №212/3505/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальне провадження за № 0001090 від 18 квітня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою-технічною освітою, є фізичною-особою підприємцем, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого 20 лютого 2019 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 18 квітня 2018 року близько 01 години 30 хвилин, знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «173 квартал», яка розташована по вулиці Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_5 , в правій руці якого знаходився мобільний телефон, в цей час у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення на свою користь.

Після чого ОСОБА_3 , діючи повторно, близько 01 години 40 хвилин, реалізуючі свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи із корисливих намірів, упевнившись в тому, що ОСОБА_5 ніхто не супроводжує та останній не звертає на нього увагу, з метою викрадення чужого майна, знаходячись на ділянці місцевості розташованої неподалік будинку № 36 по вулиці Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу, та усвідомлюючи, що його дії очевидні для потерпілого ОСОБА_5 та оточуючих, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні одного удару правою рукою в область обличчя з правого боку ОСОБА_5 , від якого останній присів на землю, після чого ОСОБА_3 , шляхом ривку відкрито викрав з правої руки потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон, чорного кольору, марки «Lenovo A 536» в бампері чорного кольору, з ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 151 від 08 травня 2018 року становить 1637 гривень 50 копійок з сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар з абонентським номером: НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену вище суму та фізичний біль.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердив фактичні обставини, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 18 квітня 2018 року близько 01 години ночі, він знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «173 квартал», яка розташована по вулиці Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу, побачив в руці раніше йому незнайомого чоловіка мобільний телефон, побачив що чоловіка ніхто не супроводжує, та останній не звертає на нього увагу, він наніс один удар правою рукою в область обличчя з правого боку потерпілому, від якого останній присів на землю, після чого він шляхом ривку відкрито викрав з правої руки чоловіка мобільний телефон, чорного кольору, марки «Lenovo A 536» в бампері чорного кольору, та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , винуватий у вчиненні зазначеної вище дій, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до тяжких злочинів, вчиненого умисно, особу винного, який є раніше судимим, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував, та не перебуває, є фізичною-особою підприємцем, згідно характеристики за місцем проживання характеризується формально, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім цього судом враховано те, що викрадене майно повернуто потерпілому та бере до уваги досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осібоцінюється як високий.

Суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України з врахуванням вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.02.2019 року

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

На досудовому розслідуванні щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про залучення експерта.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання за ч.2 ст.186 КК України за даним вироком поглинути покаранням призначеним за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2019р. та призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчисляти з 29 жовтня 2018 року

Речові докази: мобільний телефон, чорного кольору, марки «Lenovo A 536» в бампері чорного кольору, з ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 переданий під розписку збереження потерпілому ОСОБА_5 залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1