Справа № 573/1211/19
Номер провадження 1-кп/573/122/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 11 травня 2019 року за №0000218, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Білопілля Сумської області, з базовою середньою освітою, неодруженого, учня 3 курсу ДНЗ «Білопільське ВПУ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 травня 2019 року, у вечірній час, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна прибув на автомобілі ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , до дачного кооперативу «Істок», що розташований поблизу с. Дудченки Білопільського району Сумської області. Спільно з ним були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_4

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направилися в одному напрямку збирати металобрухт, а ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, проник до дачного будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав вироби з металу чорного кольору вагою 11 кг вартістю 65 грн. 67 коп. та вироби з алюмінію вагою 6 кг вартістю 188 грн. 70 коп. Загальна вартість викраденого майна становить 254 грн. 37 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 збитків на вказану суму.

Викрадене майно ОСОБА_4 виніс з дачного будинку і розпорядився ним у своїх корисливих цілях.

Крім того, повторно 10 травня 2019 року, у вечірній час, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проник до дачного будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав вироби з металу чорного кольору загальною вагою 174 кг вартістю 1038 грн. 78 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 збитків на вказану суму.

Викрадене майно ОСОБА_4 виніс з дачного будинку і розпорядився ним у своїх корисливих цілях.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначених злочинів визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що ввечері 10 травня 2019 року спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобіля батька ОСОБА_7 , за кермом якого був ОСОБА_7 , приїхали до кооперативу «Істок». З хлопцями розійшлись в різні сторони збирати металобрухт. Він пішов сам, по дорозі металобрухт не попадався і вирішив проникнути в один із дачних будинків та викрасти звідти металобрухт. Підійшов до будинку АДРЕСА_2 , за допомогою лома зірвав навісний замок на дверях і так зайшов всередину. Там забрав металеві виробі з чорного металу та алюмінію, виніс їх з будинку і склав на дорогу. Потім він знову вирішив, що залізе ще до одного будинку. Пішов до дачного будинку АДРЕСА_3 , також за допомогою лома зірвав металевий лист на вікні і через нього проник всередину, де назбирав металеві предмети з чорного металу. Весь метал переніс до автомобіля та поклав до багажника. Сіли в автомобіль і поїхали. Але по дорозі він зламався. Тому до самого ранку стояли на дорозі, а потім їх помітили працівники поліції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд виходить з наступного.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

ОСОБА_4 за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не знаходиться, не інвалід, навчається.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинені ним злочини; активне сприяння розкриттю злочину, бо він правдиво повідомив про всі обставини вчинення злочинів; вперше притягується до кримінальної відповідальності; повне відшкодування потерпілим завданих майнових і моральних збитків; відсутність тяжких наслідків, так як вартість викраденого майно не становить значний, великий або особливо великий розмір для потерпілих.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Також суд враховує і думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили суд призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин, але йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 5181,33 грн. за залучення експертів.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази автомобіль ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне збереження власнику ОСОБА_6 , необхідно залишити останньому; металевий лом, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_6 ; навісний циліндровий замок, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути потерпілому ОСОБА_9 ; металеві кутники у кількості 17 штук, металеві труби у кількості 19 штук, металеві прути у кількості 2 штук, 4 металеві труби розміром 77 см, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути потерпілому ОСОБА_10 ; металеву газову плиту, металевий бак для води, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_4 ; оцинковане відро на 15 л зі слюсарними інструментами, 2 алюмінієвих ковша, алюмінієвий таз, рукомийник настінний алюмінієвий, які передані на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_9 , необхідно залишити останньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 5181 грн. 33 коп.

Речові докази - автомобіль ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне збереження власнику ОСОБА_6 , залишити останньому; металевий лом, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_6 ; навісний циліндровий замок, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути потерпілому ОСОБА_9 ; металеві кутники у кількості 17 штук, металеві труби у кількості 19 штук, металеві прути у кількості 2 штук, 4 металеві труби розміром 77 см, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути потерпілому ОСОБА_10 ; металеву плиту газову плиту, металевий бак для води, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_4 ; оцинковане відро на 15 л зі слюсарними інструментами, 2 алюмінієвих ковша, алюмінієвий таз, рукомийник настінний алюмінієвий, які передані на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_9 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя