справа № 462/6885/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0002853 з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Тульчин Вінницького району Вінницької області, ромської національності, громадянки України, із освітою 9 класів, неодруженої, непрацюючої, яка зареєстрована на АДРЕСА_1 , фактично проживає на АДРЕСА_2 , раніше судимої 11.02.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який сплачено 22.03.2019 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 13.09.2019 року, близько 13.00 год., під час проїзду в маршрутному таксі № 51, перебуваючи поблизу зупинки «Приміський вокзал» на вул.Городоцькій, 112 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрала із сумки ОСОБА_5 гаманець, вартістю 250 грн., в якому знаходились гроші в сумі 470 грн., чим завдала потерпілій майнову шкоду в розмірі 720 грн.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, підтвердила, що не оспорює фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. При цьому, від давання показань відмовилася, посилаючись на те, що їй соромно за вчинене. У скоєному щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Відповідно до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинувачена ОСОБА_4 до вчинення даного злочину була засуджена 11.02.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України, отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_4 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд, враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно роз`яснення, даного у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (далі - Постанова №7) визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненими умисно, з корисливих мотивів; особу винної, яка раніше судима (матеріали кримінального провадження, арк.40-41, 44-46), неодружена, офіційно непрацевлаштована, на обліках не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 36, 37), згідно наданої характеристики за місцем проживання негативні характеризуючі дані відсутні (матеріали кримінального провадження, арк.43).

Також суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до висновків якої виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства - як середній.
Виходячи з наведеного, враховуючи позицію неповнолітньої потерпілої і її законного представника, викладену в поданих кожним з них на адресу суду заявах, що при обранні виду і міри покарання вони покладаються на розсуд суду, а також те, що заподіяна шкода відшкодована, суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Між тим, суд, приймаючи до уваги вищенаведене, ставлення обвинуваченої до вчиненого, її характеристику, її молодий вік, з огляду на те, що вона сплатила штраф за попереднім вироком, живе в громадянському шлюбі, тобто фактично створила сім`ю, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки її виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення нею в подальшому інших злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ гаманець із грошовими коштами в сумі 470 грн., який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 (матеріали кримінального провадження, арк.25, 26), повернути останній як власнику.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1