Справа № 579/1402/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кролевець Сумської області громадянки України, працюючої медичною сестрою - господаркою Кролевецької ЦРЛ, розлученої, з професійно - технічною освітою, зареєстрованої за місцем проживання та проживаючої АДРЕСА_1 , не судимої,-

- за ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 02 листопада 2015 року, будучи обізнаною про те, що однією з підстав, яка впливає на отримання житлової субсидії, являється придбання майна нею чи членами сім`ї, зареєстрованими в житловому приміщенні, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень за 12 місяців до звернення з відповідною заявою та в період отримання житлової субсидії, звернулася до Управління соціального захисту населення Кролевецької РДА, де власноручно, на відповідному бланку, заповнила заяву «Про призначення житлової субсидії», в якій надала згоду на збір інформації та обробку персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» стосовно себе та осіб, які зареєстровані та фактично проживають у житловому будинку та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, згідно якої зобов`язалася повідомити управління про витрати на придбання майна нею чи членами сім`ї, зареєстрованими в житловому приміщенні, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії та в період отримання житлової субсидії.

Управлінням соціального захисту населення Кролевецької РДА згідно рішення про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_6 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , призначена субсидія на період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року. В подальшому нарахування субсидії управлінням соціального захисту населення Кролевецької РДА автоматично продовжувалося у період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року та з жовтня 2017 по квітень 2018 року. У період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року щомісячна сума виплат становила 2260 грн. 24 коп.

При цьому, в період отримання субсидії мати ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , яка є співвласником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 придбала 13 березня 2017 року у приватну власність квартиру за адресою АДРЕСА_2 вартість якої становила 242 200 грн. 00 коп.

ОСОБА_6 достовірно знала та усвідомлювала, що відповідно до п.5 «Порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.10.1995 № 848 вона не має права на отримання призначеної житлової субсидії.

ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння, шляхом обману, належними державі грошовими коштами у вигляді відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг шляхом подання недостовірних даних отримала призначену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на період з жовтня 2017 року по січень 2018 року та безпідставно отримала виплачені кошти на загальну суму 7826 грн. 53 коп., тобто незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 7826 грн. 53 коп., нарахованими та виплаченими Управлінням соціального захисту населення Кролевецької РДА, як субсидія.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Судом встановлено , що 20 серпня 2019 року ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.20).

Допитана в судовому засідання ОСОБА_11 вину у скоєному злочині не визнала та дала показання про те , що в листопаді 2015 року звернулася до Управління соціального захисту населення Кролевецької РДА, подавала заяву про призначення субсидії , в жовтні 2017 року і по січень 2018 року з заявою про призначення субсидії не зверталася, знала про те, що її мати придбала 13 березня 2017 року у приватну власність квартиру за адресою АДРЕСА_2 , умислу на заволодіння коштами в сумі 7826 грн. шляхом замовчування чи ненадання інформації до УСЗС у неї не було, не повідомила про зазначений факт, бо не знала про те, що необхідно повідомити УСЗН , не звернула уваги, заяву, яку вона подавала в 2015 році, читала не уважно , що роз`яснювали в УСЗН не пам`ятає, і з її подачі пройшло багато часу , якби знала, що не має права на отримання субсидії, її б не отримувала, дізналася, що субсидія їй припинена, коли отримала лист УСЗН 19 лютого 2018 року, 2 березня 2018 року повернула зайво отримані кошти, умислу на заволодіння коштами шахрайським шляхом не мала, будь-які недостовірні відомості не подавала.

Представник Управління соціального захисту населення Кролевецької РДА ОСОБА_7 дала показання про те , що ОСОБА_6 звернулася з заявою про отримання субсидії , з такою заявою зверталася повторно. Ій була призначена субсидія на оплату житлово- комунальних послуг. Однак за результатами перевірки встановлено , що її мати ОСОБА_12 придбала квартиру , цей факт не був повідомлений заявницею, внаслідок чого було неправомірно нараховано і виплачено субсидію . Потім УСЗН було підготовлено повідомлення про припинення виплати та необхідність повернення зайво виплаченої суми ОСОБА_6 , яка сплатила всю суму повністю. Між УЗСН та ОСОБА_6 склалися цивільно - правові відносини, УСЗН захищати свої порушені права в передбаченому кримінальним процесуальним законодавством порядку та переслідувати ОСОБА_6 не бажає, до правоохоронних органів з відповідною заявою не зверталася , претензій до ОСОБА_6 не має.

Допитана як свідок ОСОБА_13 дала показання про те , що є працівником УСЗН , ОСОБА_6 2.11.2015 року подала заяву та документи про призначення житлової субсидії на комунальні послуги. В заяві є пункт, за яким вона попереджена про необхідність повідомлення про зміну майнового стану. В жовтні 2017 року з аналогічною заявою до УСЗН не зверталась.

Крім показань представника УСЗН та свідка, сторона обвинувачення посилалась на такі матеріали як на письмові докази:

копію особової справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 , в якій серед іншого міститься довідка від 27 жовтня 2015 року про склад сім`ї зареєстрованих в житловому приміщенні осіб по АДРЕСА_3 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 (а.с.50), заява про призанчення житлової субсидії ОСОБА_11 від 2 листопада 2015 року (а.с.51), рішення про призначення субсидії ОСОБА_11 на опалювальний період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року включно (а.с.52), довідка від 3 травня 2017 року про склад сім`ї зареєстрованих в житловому приміщенні осіб по АДРЕСА_1 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 (а.с.61), розрахунок субсидії на ЖКП та рішення про призначення субсидії ОСОБА_11 для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг з травня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 0.00 грн. (а.с.62), заява ОСОБА_6 від 3 жовтня 2017 року про внесення змін у декларацію у зв?язку з зміною прізвища (а.с.65), розрахунок субсидії на ЖКП та рішення про призначення субсидії ОСОБА_6 для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг з жовтня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 2260 грн. 24 коп. , дата призначення 12 жовтня 2017 року (а.с.66), розрахунок субсидії на ЖКП та рішення про призначення субсидії ОСОБА_6 для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг з жовтня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 2260 грн. 24 коп. , дата призначення 12 жовтня 2017 року (а.с. 67), копія паспорту громадянина України ОСОБА_8 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , дата реєстрації 16 лютого 1994 року (а.с.72-73), витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_8 нерухомого майна , квартири за адресою АДРЕСА_2 , 13 березня 2017 року (а.с. 74), договор купівлі продажу квартири від 13 березня 2017 року, за змістом якого ОСОБА_8 купує та приймає у власність квартиру АДРЕСА_4 за ціною 140 000 грн. (а.с.75-76), розрахунок субсидії на ЖКП ОСОБА_6 для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг з січня 2018 року по квітень 2018 року в сумі 2226 грн. 64 коп. , дата призначення 22 січня 2018 року , припинено з 1 лютого 2018 року через подання невірних даних (а.с. 77), повідомлення про припинення надання житлової субсидії 19 лютого 2018 року, адресоване ОСОБА_6 , за змістом якого припиняється надання субсидії з 1 лютого 2018 року з зобов`язанням повернути переплачену суму субсидії до 1 травня 2018 року (а.с.78), протокол огляду предметів від 2 серпня 2019 року, за змістом якого оглянуто матеріали особової справи № 10623, яка була вилучена в УСЗН Кролевецької РДА (а.с.100).

Однак, дослідивши та перевіривши докази, надані стороною обвинувачення, суд приходить до переконання про відсутність фактів або інформації, які б у своїй сукупності могли свідчити про вчинення інкримінованого ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння.

Вирішуючи питання про винуватість обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України суд відмічає наступне:

Згідно ст. 190 КК України, обєктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Відповідно до розяснень викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» шахрайством визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому, обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, та за відсутності змови з особою, яка ввела потерпілого в оману, вчинене не може розглядатись як шахрайство.

З узагальнень Верховного Суду України практики розгляду судами справ про злочини проти власності від 01.11.2008 року можна зробити висновок про те, що особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном, спонукаючи самого потерпілого шляхом обману чи зловживання довірою до передачі йому чи уступки права на майно.

Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ обвинуваченому і добровільність дій потерпілого під впливом обману чи зловживання довірою з боку обвинуваченого є обов`язковою ознакою шахрайства, яка відрізняє його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

За ознакою безпосередньої участі потерпілого у процесі незаконного заволодіння чужим майном стороною обвинувачення взагалі не зазначено даних про те, кого саме обманула ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування не встановлений потерпілий в даному кримінальному провадженні.

В обвинуваченні зазначено , що ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння, шляхом обману, належними державі грошовими коштами у вигляді відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг шляхом подання недостовірних даних отримала призначену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на період з жовтня 2017 року по січень 2018 року та безпідставно отримала виплачені кошти на загальну суму 7826 грн. 53 коп., тобто незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 7826 грн. 53 коп., нарахованими та виплаченими Управлінням соціального захисту населення Кролевецької РДА, як субсидія.

Відповідно до п.14 Положення про порядок призначення житлових субсидій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 в редакції, що діяла на час призначення субсидії, після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення без звернення громадян.

Відповідно до п.13 Положення структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 15 календарних днів від ДФС, Державтоінспекції, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, вищих навчальних закладів, фондів соціального страхування інформацію, необхідну для призначення субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням субсидій.

Судом встановлено , що ОСОБА_6 із заявою про призначення житлової субсидії на період з жовтня 2017 року по січень 2018 року до УСЗН не зверталась.

Стороною обвинувачення не конкретизовано час та місце скоєння злочину обвинуваченою, суть обвинувачення звелась до загального викладу в обвинувальному акті про виплату ОСОБА_6 грошових коштів; про те, коли саме, в якому розмірі щомісячно відбувалось заволодіння грошовими коштами, не зазначено, не доведена наявність умислу на заволодіння майном.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 шляхом подання недостовірних даних отримала призначену субсидію .

Однак доказів про те, що ОСОБА_9 діяла шляхом подання недостовірних даних, стороною обвинувачення суду не надано і такі в матеріалах кримінального провадження відсутні, з чого слід зробити висновок про те , що спосіб заволодіння не зазначено, що в котре підтверджує недоведеність умислу на заволодіння майном.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу правопорушення.

Дії ОСОБА_6 про повернення переплаченої суми субсидії 2 березня 2018 року (а.с. 29) на підставі повідомлення про припинення надання житлової субсидії від 19 лютого 2018 року адресоване ОСОБА_6 , за змістом якого припиняється надання субсидії з 1 лютого 2018 року з зобов?язанням повернути переплачену суму субсидії до 1 травня 2018 року (а.с.78) свідчить про відсутність умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

За змістом ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суспільна небезпечність як матеріальна ознака злочину полягає в тому , що діяння або заподіює шкоду суспільним відносинам , або містить у собі реальну можливість заподіяння такої шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 повернула переплачену суму субсидії 2 березня 2018 року.

Відомості в ЄРДР внесені 10 липня 2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 94) на підставі рапорту працівника поліції (а.с.95).

Представник УСЗН в судовому засіданні підтвердила , що між УЗСН та ОСОБА_6 склалися цивільно правові відносини , захищати свої порушені права в передбаченому кримінальним процесуальним законодавством порядку та переслідувати ОСОБА_6 не бажають, до правоохоронних органів з відповідною заявою УЗСН не зверталося , претензій до ОСОБА_14 не має.

Зазначене дає суду підстави дійти висновку, що суспільної небезпеки не було.

Доказів наявності злочинного наміру ОСОБА_6 для досягнення результату (якого саме, та чи досягла вона його) стороною обвинувачення суду також не надано.

Відповідно до п.20 Положення про порядок призначення житлових субсидій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 в редакції, що діяла на час призначення субсидії сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається за вимогою органу, що призначив субсидію, або безпосередньо отримувачем, або шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії на підприємствах - виробниках/виконавцях житлово-комунальних послуг.

У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру виплачену суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

До посадових осіб, винних у надмірному перерахуванні (виплаті) субсидії, вживаються заходи, передбачені законодавством.

Отже, зазначене положення передбачає, що у разі недобросовісності з боку уповноваженого представника сім`ї, останньому спочатку пропонується повернути кошти добровільно, а в разі відмови такі суми стягуються в судовому порядку.

Вчасна та в належний спосіб здійснена перевірка управлінням соціального захисту населення відомостей, необхідних для призначення субсидії виключила б будь-яку виплату коштів, що свідчить про те, що дії ОСОБА_6 не можна вважати ефективними в аспекті успішного заволодіння чужим майном через те, що не було добросовісності з боку органу, який відповідає за розпорядження бюджетним коштами.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій в рішенні у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року (заява №29979/04), викладеній у пунктах 70-71, суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Потреба виправити минулу «помилку», неповинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу, повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на стороні обвинувачення та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії»).

Показання свідка ОСОБА_13 підтверджують недоведеність умислу на заволодіння майном, а більше свідчать про належний спосіб здійснена перевірки відповідальними посадовими особами управлінням соціального захисту населення відомостей, необхідних для призначення субсидії .

Вирішуючи питання про допустимість наданого стороною обвинувачення доказу копії матеріалів особової справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 суд відмічає наступне.

Згідно ч.1 ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, досліджуваний предмет може мати силу речового доказу тільки в тому випадку, коли його вилучення та процесуальне закріплення здійснені в визначеному законом порядку.

Крім того, згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Копії матеріалів особової справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 не описані в протоколі огляду (а.с.100).

Згідно протоколу огляду предметів від 2 серпня 2019 року слідчим ОСОБА_15 оглянуто матеріали справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 , яка (справа) як зазначено в протоколі слідчої дії була вилучена (а.с.100), однак за змістом ухвали слідчого судді від 29 липня 2019 року підстав для надання розпорядження про надання можливості вилучення документів слідчий суддя не вбачає (а.с.96-97) .

Крім того, доступ до оригіналу матеріалів справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 , про що зазначено в ухвалі слідчого судді надано слідчому ОСОБА_16 , останній за змістом опису речей і документів (а.с. 99) провів вилучення особової справи.

Ухвалою слідчого судді від 29 липня 2019 року слідчому ОСОБА_15 дозвіл на вилучення оригіналів матеріалів справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 не надавався.

За змістом ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

В даному випадку стороні обвинувачення надано можливість ознайомитися з матеріалами справи №10623.

Про те, що сторона обвинувачення вилучала особову справу всупереч ухвали слідчого судді від 29 липня 2019 року свідчить і розписка заступника начальника УСЗН від 5 серпня 2019 року про отримання від працівників поліції особової справи №10623.

Таким чином, дані, які містяться в наданій стороною обвинувачення копії особової справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_6 суд не приймає до уваги як належні та допустимі докази вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, суд може ухвалити обвинувальний вирок лише тоді, коли надані докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст.91КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу у відповідності приписів ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Стаття 374КПК України вимагає від суду викласти в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, встановити форми вини і мотиви злочину, докази, на яких ґрунтується висновок суду, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст.17КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо стороною обвинувачення не доведено винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі та перевірені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що обставини, передбачені ст. 91 КПК України стороною обвинувачення не доведені, докази, на підставі яких можливо зробити беззаперечний висновок про винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.190 КК України відсутні. Отже, з вище наведених мотивів суд приходить до переконання, що обвинувачену слід виправдати.

Речовий доказ по справі, визнаний постановою слідчого від 2 серпня 2019 року, матеріали справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_17 , які передані на зберігання УСЗН Кролевецької РДА, дозволити використовувати за призначенням відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст., 84, 91, 92, 370,373, 374,376 КПК України,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні криминального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.190 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що нею вчинено кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується.

Речовий доказ, визнаний постановою слідчого від 2 серпня 2019 року, матеріали справи №10623 одержувача допомоги ОСОБА_17 , які передані УСЗН Кролевецької РДА, дозволити використовувати за призначенням.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України , якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1