Ухвала
Іменем України
06 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 756/15383/13-к
провадження № 51-227 ск17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, якою залишено без зміни вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виправданого ОСОБА_7 ,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 листопада 2019 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк прокурор звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від 01 листопада 2019 року, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виправданого ОСОБА_7 та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, при цьому у скарзі вказує про необхідність скасування через незаконність вироку Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року в частині виправдання ОСОБА_7 , однак не зазначив у резолютивній частині скарги вимоги до суду касаційної інстанції щодо вироку.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, доповнення до неї та надані матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу прокурора слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу прокурора було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пункту 4 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відповідно до якої, окрім іншого, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому в ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що у скарзі прокурор також посилаючись на незаконність вироку Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року, не зазначив вимогу до суду касаційної інстанції щодо вироку.

В ухвалі від 01 листопада 2019 року Суд зазначив про те, що у касаційній скарзі прокурор навів доводи, з яких вбачається, що він фактично не погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, що відповідно до положень ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

При цьому, Суд в ухвалі зазначив, що прокурор водночас посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, не вказав конкретно, у чому полягають такі порушення та яким саме доводам апеляційної скарги не надано належної оцінки.
Подана прокурором касаційна скарга від 22 листопада 2019 року за змістом є аналогічною з первинною скаргою. Так, скаржник просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виправданого ОСОБА_7 , при цьому посилається на необхідність скасування через незаконність вироку Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року в частині виправдання ОСОБА_7 та в частині вирішення питання про речові докази, не зазначивши у резолютивній частині скарги вимогу до суду касаційної інстанції щодо вироку, з урахуванням положень статей 427, 436 КПК. Така вимога до суду касаційної інстанції не є конкретною.

Крім того, прокурор у скарзі водночас посилається на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, але у повторно поданій скарзі не зазначив конкретно, у чому полягають такі порушення та яким саме доводам апеляційної скарги не надано належної оцінки, враховуючи те, що ухвалу апеляційного суду він просить скасувати, в тому числі щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Зі змісту поданої скарги вбачається, що у касаційній скарзі прокурор навів доводи, з яких вбачається, що він фактично не погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, що відповідно до положень ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
За таких обставин прокурор не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі суду касаційної інстанції.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Керуючись ч.3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, якою залишено без зміни вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виправданого ОСОБА_7 , повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3