Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/419/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні №0005516 ОСОБА_6 та захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, громадянину України, не одруженому, з вищою освітою, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 32 дні в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 год. 00 хв. 19.11.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 288 150 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2019 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та продовжено ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 32 (тридцять два) дні, тобто до 17.00 год. 19.11.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 288 150 грн.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що у ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими не встановленими слідством особами, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Мерседес СLК 230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, 19.07.2019 року близько 15:00 годин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими не встановленими слідством особами, діючи умисно, цілеспрямовано, на автомобілі марки «SКОDА ОСТАVІА ТОUR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , під`їхали до під`їзду №1, будинку АДРЕСА_3 в якому проживає ОСОБА_12 .
В подальшому, дочекавшись коли ОСОБА_12 вийшов з під`їзду та сів за кермо свого автомобіля, ОСОБА_10 , разом ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленими слідством особами, підбігли до автомобіля «Мерседес СLК 230», державний реєстраційний номер, (іноземна реєстрація) НОМЕР_3 .
Після чого, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленими слідством особами, заздалегідь розподіливши ролі між собою, діючи одним спільним умислом, відкрили водійські двері автомобіля та почали наносити удари по тулубу та по обличчю потерпілого ОСОБА_12 , який знаходився за кермом автомобіля, таким чином, своїми протиправними діями спричинили тілесні ушкодження у вигляді забоїв та ссадин.
Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленими слідством особами, приклали предмет зовні схожий на ніж до шиї потерпілого ОСОБА_12 , що реально змусило його зрозуміти загрозу своєму життю та здоров`ю, та таким чином змусили його вийти з автомобіля «Мерседес СLК 230», державний номерний знак НОМЕР_4 .
Подолавши таким чином супротив потерпілого, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими не встановленими слідством особами всупереч волі потерпілого, умисно, незаконно заволоділи автомобілем марки «Мерседес СLК 230», д.н.з НОМЕР_3 , вартість якого зі слів потерпілого становить 5000 доларів США, що в еквіваленті на гривні становить 129050 гривень.
Після чого, ОСОБА_10 , разом ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленими слідством особами з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 129050 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
19.07.2019 року ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
20.07.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.07.2019 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17.00 години 16.09.2019 року.
29.07.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду вище зазначену ухвалу залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2019 підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.10.2019 року.
19.09.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду вище зазначену ухвалу залишено без змін.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що на даний час не зменшилися ризики, визначені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досудове розслідування неможливо завершити, у зв`язку із необхідністю провести повне та неупереджене досудове розслідування всіх обставин кримінального провадження, а саме: отримати висновок судово-експертиз; ознайомити сторону захисту, а також потерпілого з проведеними експертизами, а також матеріалами кримінального провадження; відкрити матеріали кримінального провадження сторонам в порядку ст. 290 КПК України; в порядку ч. 2 ст. 283 КПК України звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі дії, в яких виникне потреба під час розслідування кримінального провадження, що дає підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування.
Зазначив, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінив суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнав за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя, здійснення тиску на свідків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, ризики наведені слідчими суддями в ухвалах від 21.07.2019 року та 13.09.2019 року, якими застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою не зникли.
17.10.2019 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування та продовжено строк в рамках даного кримінального провадження до 19.11.2019 року.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив розмір застави, взявши до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, матеріальний стан, відсутність вини підозрюваного у продовжені досудового слідства понад строки визначені КПК України та визначив розмір застави у сумі 288 150 гривень, що відповідає 150 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 32 дні в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.
Свої вимоги обґрунтував тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства та предмета схожого на ніж, яким погрожували потерпілому та за допомогу якого заволоділи транспортним засобом.
Законодавець при конструюванні насильницьких складів як прямо застосовує термін «насильство», «фізичне насильство», «психічне насильство», «насильницькі дії», так й інші загальні терміни («завдання удару», «мордування», «катування», «погроза», «примус», «напад», «знущання», «глумління», «тероризування» та ін.), а також терміни, що характеризують наслідки злочинного діяння («заподіяння смерті», «тілесне ушкодження», «особлива жорстокість» «особливе мучення», «фізичне страждання», «приниження гідності» та ін.). Крім того, для вираження насильницького способу вчинення злочину законодавець при формулюванні диспозиції відповідних норм використовує словосполучення на кшталт: «шляхом», «способом», «з використанням», «поєднане із», «мають характер», «із застосуванням», «що супроводжується» та ін.
Під насильством слід розуміти енергетичний вплив на органи і тканини організму людини, їх фізіологічні функції, шляхом використання матеріальних факторів зовнішнього середовища (механічних, фізичних, хімічних і біологічних) та/або вплив на її психіку шляхом інформаційного впливу, що вчиняється всупереч або поза її волі, здатний заподіяти смерть, фізичну та/або психічну травму, а також обмежити свободу волевиявлення або дій людини
Зазначив, що склад злочину передбачений ч.3 ст. 289 КК України є злочином пов`язаним з насильством.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені у ст. 177 та 178 цього Кодексу має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину пов`язаного із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Всупереч вказаній нормі, не врахувавши, що злочин вчинено із застосуванням насильства, слідчим суддею визначено ОСОБА_8 розмір застави у виді 288 150 тис. грн.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_9 , змінивши відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, визначивши при цьому адресу: АДРЕСА_2 , з послідуючими обов`язками визначеними ч. 5 ст. 194 КПК України.
Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно пункту 18 статті 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції допустив порушення порядку перебування суддів у нарадчій кімнаті суддів, яке є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли воно ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення.
Вважає, що саме по собі аналіз інформації внутрішньої бази даних Д-3, ставить під сумнів незалежність і неупередженість судді під час постановлення оскаржуваної ухвали, тим самим підриваючи саму суть таємниці наради судді.
Вважає, що за відсутності клопотань сторони обвинувачення, слідчий суддя здійснюючи аналіз бази даних навіть за власної ініціативи по-перше, взяв на себе функцію досудового розслідування, що власне не мав таких повноважень, а з іншого боку розголосив хід наради під час постановлення оскаржуваної ухвали, що в даному випадку є неприпустимим та як наслідок істотним порушенням вимог КПК України.
В той же час слідчий просить найсуворіший запобіжний захід-тримання під вартою, не повідомляючи при цьому слідчому судді причин неможливості прийняття кінцевого рішення у даному кримінальному проваджені.
Вважає, що відсутність викладу зазначених обставин стає передумовою для висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання.
Незважаючи на це слідчий суддя здійснив посилання на те, що неможливо завершити досудове розслідування з об?єктивних причин до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного.
Водночас захист звертав увагу слідчого судді на те, що в клопотанні відсутній виклад таких підстав, а тому слідчий суддя, повинен був відмовити в задоволенні цього клопотання, а не перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення, які стосуються їх обов`язку довести необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому наголошує на тому, що матеріали даного клопотання не містять в собі будь-якого документального підтвердження про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.
Зазначив, що зі спливом майже трьох місяців строку досудового розслідування, слідчі не спромоглись здійснити збирання доказів направлених на розподіл ролей за інкримінованим кримінальним правопорушенням у співставленні з викладом обставин у повідомленні про підозру.
Зазначив, що захист звертав особливу увагу на сам зміст повідомлення про підозру врученого його підзахисному.
Захист критично відноситься до тверджень потерпілого з тих міркувань, що автомобіль в момент його зникнення перебував в полі зору потерпілого, а тому як наслідок його ствердження є ніщо іншим як припущенням.
Слідчим суддею також взагалі не взято до уваги покази свідка ОСОБА_13 . За змістом цих показів вбачається вірним, що автомобілем заволоділа одна особа, котра була за його кермом. З іншого боку слідчий у своєму клопотанні також посилається на покази свідків від 19.07.2019 р.. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за загальним змістом яких слідувало, що вони були очевидцями бійки між чоловіками за наслідками якої невідомі чоловіки направились до автомобіля марки Шкода чорного кольору, після чого зникли в невідомому напрямку на зазначеному автомобілі. Тобто дані особи не згадують про заволодіння учасниками бійки автомобілем, що належить потерпілому.
Разом з цим слідчим до клопотання також залучено копію протоколу обшуку від 19.07.2019 р. зі змісту якого проведено обшук на перехресті вулиць Євгена Тельнова та Академіка Тамма в м. Кропивницький, в ході якого окрім всього виявлено автомобіль марки ВАЗ 21103 з реєстраційним номером НОМЕР_5 в якому фактично затримано ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Аналіз вищезазначених обставин вказує на те, що підзахисний жодним чином не причетний інкримінуємого йому злочину, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом.
Вказав, що є не зрозумілим, а отже і належним чином не встановленим, обґрунтованість підозри за кваліфікуючою ознакою визначеною ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом поєднаного з насильством, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Вищезазначене в повній мірі вказує на те, що сторона обвинувачення звертаючись з клопотанням до слідчого судді, фактично здійснила завищення кваліфікації. Проте, зазначені доводи сторони захисту були залишені поза увагою слідчого судді навіть після пояснень підозрюваного, котрий в свою чергу висловив свою незгоду з підозрою.
При цьому сторона обвинувачення не надала слідчому судді беззаперечних доказів за змістом яких би можна було з впевненістю стверджувати, що саме дії підзахисного були направлені на незаконне заволодіння транспортного засобу.
Однак не зважаючи на аргументи сторони захисту слідчий суддя, взагалі проігнорував вищезазначене.
Вказав, що внесене на розгляд слідчого судді клопотання, не відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, оскільки з наданих документів не вбачається, що його підзахисний причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Оскільки, вищезазначеним доводам сторони захисту оскаржувана ухвала слідчого судді не містить в собі жодних мотивів на їх спростування, а отже така ухвала є необґрунтованою та невмотивованою.
Вважає, що в даному випадку слідчим в порушення вимог п.1 ч.3 ст.184 КПК України, не підтверджено факту необхідності у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, більш того, що саме такий вид є винятковим.
Аналіз зазначених під час розгляду клопотання доводів сторони захисту свідчить про те, що слідчий суддя мав би ретельно перевіряти інформацію, яка надається слідчим щодо продовження запобіжного заходу, проте цього не було зроблено навіть за наявності беззаперечних доводів сторони захисту.
Жодного з ризиків визначених ст. 177 КПК України, не існує, оскільки у слідчого судді не було законних підстав вважати, що його підзахисний переховувався від суду чи органів досудового розслідування, та його попередня поведінка свідчить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ризик незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється його підзахисний, також він не збирається, і протилежному немає жодних доказів, тим паче, що підзахисний до кримінальної відповідальності притягується вперше, що власне встановлено як слідчим так і слідчим суддею, тобто особа не має схильності до вчинення інших злочинів чи продовження інкримінованого кримінального правопорушення.
Вказав, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Вважає, що в даному випадку саме прокурором не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вважає, що слідчим суддею не врахованого того, що підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом не буде обмежений в своїх діях, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 181 КПК України, згідно якої домашній арешт полягає в забороні зокрема підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, а отже законом визначені певні обмеження, які слід було оцінити належним чином.
Слідчий суддя при продовженні дії найсуворішого запобіжного заходу визначив розмір застави в розмірі 150 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак зі змісту оскаржуваного рішення взагалі є невідомим за яких обставин слідчий суддя визначав розмір застави, чи враховано положення ч. 4 ст. 182 КПК України,
Наголосив на тому, що його підзахисний не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має житло в якому проживає разом із своєю родиною, тобто має сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що документально підтверджено.

Заслухавши доповідача, прокурора який просив задовольнити подану апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги захисника, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з таких підстав.

Так, з клопотання слідчого вбачається, що 19.07.2019 року ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
20.07.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.07.2019 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17.00 години 16.09.2019 року.
29.07.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду вище зазначену ухвалу залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2019 підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.10.2019 року.
19.09.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду вище зазначену ухвалу залишено без змін.
Із наданої прокурором в судовому засіданні суду апеляційної інстанції копії ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2019 року, вбачається, що слідчим суддею продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005516 до 4-х місяців, тобто до 19.11.2019 року, оскільки для повноти, об`єктивності досудового розслідування вказаного кримінального провадження та притягнення до кримінальної відповідності всіх осіб, які його вчинили, необхідно: отримати висновки судових біологічних експертиз, призначених ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда до Вінницького НДЕКЦ МВС України; отримати висновки судових медичних експертиз, призначених ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда до Кіровоградського обласного бюро СМЕ; відкрити матеріали кримінального провадження сторонам кримінального провадження; ознайомити сторони досудового розслідування з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано врахував, що матеріали клопотання слідчого містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Крім того, слідчий суддя оцінив суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнав за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя, здійснення тиску на свідків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, ризики наведені слідчими суддями в ухвалах від 21.07.2019 року та 13.09.2019 року, якими застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою не зникли.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що даний час не зменшилися ризики, визначені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досудове розслідування неможливо завершити, у зв`язку із необхідністю провести повне та неупереджене досудове розслідування всіх обставин кримінального провадження.

Доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості підозри та неврахування показань свідка ОСОБА_13 є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині та правильність кваліфікації його дій та оцінку зібраним доказам по кримінальному провадженню перевірятиме суд під час розгляду справи по суті.

Крім того, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення слідчим суддею п. 18 ст. 3 КПК України та ст. 22 КПК України, а саме стосовно перевірки слідчим суддею із внутрішньої бази даних Д-3 під час перебування в нарадчій кімнаті інформації про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи в нарадчій кімнаті слідчий суддя мав право перевірити інформацію стосовно продовження строку досудового розслідування.

Також, колегія суддів не вбачає в діях слідчого судді порушень вимог ст. 367 КПК України, а саме порушення таємниці нарадчої кімнати. Зокрема у тому, що слідчий суддя перебуваючи в нарадчій кімнаті перевіряв інформацію внутрішньої бази даних Д-3 щодо наявності ухвали про продовження строків досудового розслідування по кримінальному провадженні, яка є в загальному доступі.

Усні доводи захисника заявлені підчас апеляційного розгляду стосовно того, що апеляція прокурора не підлягає розгляду оскільки визначення застави при продовженні запобіжного заходу не оскаржується в апеляційному порядку є необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно ст.309 КПК України оскаржується в апеляційному порядку продовження строку тримання під вартою або відмова в його продовженні при цьому визначення розміру застави чи ні є невід`ємною складовою винесеного рішення слідчим суддею та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, слідчий суддя в порушення вимог ч. 4 ст. 183 КПК України припустився суттєвої помилки визначивши підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, оскільки як вбачається із матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, а тому ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню із постановленням нової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має житло в якому проживає разом із своєю родиною, тобто має сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, більш м`які запобіжні заходи у тому числі домашній арешт цього не забезпечать.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0005516 ОСОБА_6 - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 32 (тридцять два) дні, тобто до 17.00 год. 19.11.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 288 150 грн. скасувати.

Клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 год. 19.11.2019 року в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4