В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2019 Справа №607/7467/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000256 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судженого в силу вимог ст..89 КК України, з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України та угодою про визнання винуватості, -
встановив:
Прокурором надано угоду про визнання винуватості від 15 травня 2019 року. Із змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що її укладено 15 травня 2018 року між обвинувченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_6 .
В угоді вказано, що ОСОБА_7 в період з січня 2017 року по 10 січня 2018 року, діючи у складі організованої групи з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими особами, у підсобному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 незаконно виготовляли, зберігали з метою збуту психотропну речовину - амфетамін, яку в подальшому перевозили у м.Тернопіль та збували наркозалежним особам. Крім цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та недопущення її викриття правоохоронними органами, а також з метою швидкого отримання прибутків від незаконного виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту та збуту психотропної речовини - амфетаміну, вирішили підшукати інших осіб, які б зберігали виготовлену ними психотропну речовину та безпосередньо збувати її особам на території м.Тернополя та Тернопільської області, не доводячи при цьому їм злочинних намірів організованої групи, та деталі злочинного плану. З метою реалізації свого наміру та полегшення здійснення злочинної діяльності, ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого ним плану діяльності організованої групи, в квітні 2017 року, точний час досудовим розслідування не встановлено, запропонував ОСОБА_5 безпосередньо збувати у смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області наркозалежним особам незаконно виготовлену психотропну речовину, не доводячи йому при цьому злочинних намірів організованої групи, та деталі злочинного плану. ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного збагачення, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», на пропозицію ОСОБА_7 погодився і вступив з ним у злочинну змову направлену на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин - амфетаміну.
Так, 1 серпня 2017 року близько 22.00 год. ОСОБА_7 маючи незаконно виготовлену психотропну речовину - амфетамін, перебуваючи у м.Тернопіль по вул. Збаразька,31, передав її ОСОБА_5 з метою подальшого збуту. Надалі, ОСОБА_5 , не будучи обізнаним з злочинним наміром організованої групи та їх планом діяльності, 2 серпня 2017 року близько 13.00 год. перебуваючи у АДРЕСА_3 , маючи в наявності виготовлену членами організованої групи психотропну речовину - амфетамін, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно збув ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) вказану психотропну речовину, масою в перерахунку на основу 0,0895 грама, за грошові кошти у сумі 350 гривень, частину з яких передав ОСОБА_7 .
Крім цього, ОСОБА_5 , будучи наркозалежною особою, вчинивши попередньо злочин, передбачений ст.307 КК України, у листопаді 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи по місцю свого проживання - АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_14 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно виготовив із макової соломи концентрат макової соломи (екстракційний опій) масою в перерахунку на суху речовину 0,5849 грама, який у пляшці ємкістю 2 л. почав зберігати по місцю свого проживання, без мети збуту. Однак, 10 січня 2018 року в період часу з 19.00 год. по 19.43 год. в ході огляду було виявлено та вилучено із приміщенні квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_14 , пляшку ємкістю 2 л. із рідиною світло коричневого кольору, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат макової соломи (екстракційний опій) масою в перерахунку на суху речовину 0,5849 грама, який незаконно протягом листопада 2017 року по 10 січня 2018 року зберігав ОСОБА_5 для власних потреб, без мети збуту.
Крім цього, 3 жовтня 2017 року о 10.43 год. ОСОБА_5 перебуваючи у м.Тернопіль по вул. Тролейбусна, 14, вирішив безоплатно надати сторонній особі з метою незаконного вживання психотропних речовин приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний намір, 3 жовтня 2017 року о 10.43 год. ОСОБА_5 перебуваючи у АДРЕСА_5 , в ході телефонної розмови надав дозвіл ОСОБА_15 на вживання психотропної речовини - амфетаміну, у квартирі по місцю його проживання, за адресою АДРЕСА_1 , який останній вжив за допомогою шприца шляхом внутрішньовенної ін`єкції.
Згідно з цією угодою про визнання винуватості від 15 травня 2018 року ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 та ч.1 ст.317 КК України. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання передбаченого ч.2 ст.307 КК України (в редакції Закону № 3 826-VI від 6 жовтня 2011 року) із застосування ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна; ч.2 ст.309 КК України (в редакції Закону № 270-УІ від 15 квітня 2008 року) у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; ч.1 ст.317 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15 квітня 2008 року) у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості та тяжкого.
В суді обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що угода про визнання винуватості між ним і прокурором укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Він розуміє наслідки умисного невиконання угоди. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_4 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості та пояснив, що її укладено добровільно. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.
Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Оскільки, як слідує з угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 , добровільно повністю визнав свою винуватість, згідно із її змістом і суттю, під час підготовчого судового засідання допит обвинуваченого не здійснюється, суд вважає, що укладену між сторонами угоду необхідно затвердити.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його молодий вік, характеристику і те, що він раніше не суджений, обставини, які пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння правосуддю, вчинення злочинів внаслідок збігу тяжких особистих обставин через відсутність роботи і засобів для існування. З метою виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, з врахуванням декількох пом`якшуючих покарання обставин, йому доцільно призначити за ч.2 ст.307 КК України (в редакції Закону № 3 826-VI від 6 жовтня 2011 року) із застосування ч.1 ст.69 КК України основне покарання, нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією закону у виді позбавлення волі, а також без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна; за ч.2 ст.309 КК України (в редакції Закону № 270-УІ від 15 квітня 2008 року) у виді позбавлення волі; за ч.1 ст.317 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року) у виді позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, без конфіскації майна.
З врахуванням його сприяння слідству встановленню істини, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_5 може бути перевихований без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне, відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк із покладенням відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України, які погоджені в угоді сторонами.

Керуючись статтями 314, 373-376, 392 - 395, 468 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 травня 2019 року укладену між прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні-начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України та призначити йому за:

- ч.2 ст.307 КК України (в редакції Закону № 3 826-VI від 6 жовтня 2011 року) із застосування ч.1 ст.69 КК України, основне покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна;
- ч.2 ст.309 КК України (в редакції Закону № 270-УІ від 15 квітня 2008 року) покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-ч.1 ст.317 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року) покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання - 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1