Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/266/18
н/п 1-кп/490/190/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 10 квітня 2019 року, укладену між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003253, відомості про яке внесено 23.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, українець, одружений, який має на утриманні неповнолітню дитину, працює оператором ТОВ "Контакт", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2017 року приблизно о 06:30 годині, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-а Екіпажна 4 «Б», шляхом вільного доступу, таємно викрав акумулятор марки «Вортекс» з автомобіля марки ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення знак та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1100 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, 23.07.2017 року приблизно о 08 годині ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, шляхом вільного доступу, діючи повторно, перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 177 «А», таємно викрав з автомобіля марки «ІВЕКО» д/н НОМЕР_2 , акумулятор марки «Веста», що належить потерпілому ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення знак та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1800 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємного викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

05 червня 2019 року у судовому засіданні прокурором надано суду угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Згідно угоди, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вказаному провадженні надали письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості і відсутності майнових претензій до обвинуваченого, які було надано суду, а ОСОБА_4 повністю беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного вище діяння за викладених вище обставин. Так само, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі наведеного вище обвинувачення під час судового засідання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (однин) рік;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, та його на підставі ст. 75 КК України буде звільнено від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, крім іншого, може бути укладено у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, потерпілі у вказаному провадженні надали письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення йому узгодженого сторонами покарання та його звільнення від відбування цього покарання на умовах, зазначених в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, і призначення останньому узгодженого сторонами покарання та звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на умовах, зазначених в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення йому узгодженого сторонами покарання та на підставі ст. 76 КК України такі обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, за участі захисника і для призначення останньому узгодженого сторонами покарання, із застуванням вимог ст. 75 та 76 КК України, про що зазначено в угоді.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), йому має бути призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік, а також ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно і йому має бути призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України слід звільнити з випробуванням строком на один рік та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, як про це в уході домовилися сторони, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Угоду від 10.04.2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003253, відомості про яке внесено 23.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 , як це узгоджено в угоді, від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, як це узгоджено в угоді, покласти на ОСОБА_4 наступні обовязки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

На вирок лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1