ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2890/19 Справа № 178/274/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000697 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалусуду, якою йому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором не надано жодного доказу щодо вчинення ним злочинів, які йому інкримінуються.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 листопада 2019 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 на час вчинення злочинів та його затримання не працював та не мав джерел доходів, він не одружений, не має дітей, не має постійного місця проживання, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку після звільнення його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням. На даний час існують ризики того, що ОСОБА_8 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійної роботи, може ухилятися від суду з метою уникнення можливого покарання в разі доведення його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, впливати на потерпілих та свідків, які не допитані у кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, а також, що обвинувачений, який має непогашені судимості, не працюючи, та не маючи джерела доходів, може скоїти інші корисливі злочини. На даний час вказані вище ризики не відпали та не зменшилися. Таким чином, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року за № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим слідчого відділу Криничанського відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000697від 23 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357КК України, ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357КК України, а також ОСОБА_11 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 10 вересня 2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, та продовжують існувати ризики, а саме: переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків і потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, отже, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на не допитаних у кримінальному провадженні потерпілих і свідків, продовжити вчиняти інші злочини, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, також він не працює, не має постійного місця проживання, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, окрім цього, обвинувачується у вчиненні злочинів у період іспитового строку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів групою осіб у кількості чотирьох обвинувачених із значною кількістю епізодів, триває судовий розгляд, дослідження доказів, а тому ризики не відпали.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчинені злочинів в період іспитового строку, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4