Справа № 299/2010/17
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
10.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський Апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 ( головуючої)
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, непрацюючий, раніше судимий
-13.03.2012 року Тячівським районним судом за ч.2,3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.ч.2,3,4 ст.185, ч.2 ст.289, ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі ; 19.02.2016 Сихівським районним судом м. Львова звільнений у зв`язку з відбуттям покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на три роки
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти указаний орган про зміну місця проживання, роботи.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 20.05.2017 близько 02:30 години, перебуваючи поблизу залізничної станції селища Королево Виноградівського району, що розташована в смт. Королево, вулиця Вокзальна , 3А, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли його викрити, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків , діючи умисно, таємно, повторно, із заздалегідь приготовленими ножицями, викрав велосипед марки "Дорожник Десна " блакитного кольору, вартістю 1000 грн. належний потерпілій ОСОБА_8 , та який був пристебнутий до залізничної конструкції для паркування велосипедів, скориставшись ножицями , тобто перерізав навісні колодки , а також таким же шляхом з цього ж місця викрав велосипед марки Esperia темно-червоного кольору, вартістю 2200 гривень, належний потерпілій ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілим матеріальну шкоду на вищезазначене суму вартості велосипедів.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обгрунтовує тим, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст. 76 КК України не поклав на засудженого обов`язок зазначений частиною першою цієї статті періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Вказує , що вказана норма закону носить імперативний характер та застосовується судом у всіх випадках звільнення осіб від відбування покарання з випробуванням. З наведених підстав просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 те ж покарання, що і суд першої інстанції, однак відповідно до положень, визначених ч.1 ст. 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Кваліфікація діяння обвинуваченого ОСОБА_6 , доведеність вини за ч.2 ст. 185 КК України та фактичні обставини кримінального правопорушення апелянтом не оспорюються, як і іншими учасниками судового розгляду, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд перевіряє вирок в межах доводів апеляційної скарги щодо правильності призначеного покарання.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог КПК України розглянув кримінальне провадження, призначив ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України покарання з урахуванням положень ст. 65 та ст. 50 КК України, врахував, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 покарання із звільненням його від відбування з випробуванням на підставі ст. 75, ст.76 КК України, про що і не оспорює прокурор.
Проте, слушними є доводи прокурора у тому, що суд, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, застосовуючи положення ч.1 ст. 76 КК України, покладаючи обов`язки на обвинуваченого, не в повній мірі виклав їх зміст відповідно до згаданої норми закону.
Частиною 1 ст. 76 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Оскільки вказана норма носить імперативний характер, то застосування обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України при звільненні обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обов`язковим. Суд же зазначив у вироку застосування лише п.1 ч.1 ст. 76 КК України, а також застосував п.2 ч.2 ст. 76 КК України, при цьому виклавши обов`язки ті, які були передбачені в старій редакції закону, не звернувши увагу, що такі змінені Законом України від 07.09.2016.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування положень ст.76 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до норми закону, є обґрунтованими, що зумовлює скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.
Згідно п.2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, коли це погіршує становище обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворіше покарання, коли це погіршує становище обвинуваченого лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
На підставі викладеног та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420, 421 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити .
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок.

ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в один 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і та виконає обов`язки, передбачені частиною першою та п.2 частини другої ст.76 КК України наступні :

-періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання;

-не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набуває законної сили з моменту його проголошення. На нього може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку невідкладно вручити засудженому ОСОБА_6 та прокурору.

Судді: