Справа № 487/389/17
Провадження № 1-кп/487/50/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретарів судового ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва ,українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:07.06.2011 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки; 12.10.2012 Заводським районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з Бердянської ВК №77 05.06.2014 р. умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 28 днів
- у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В
Формулювання обвинувачення визнаного судом не доведеним:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став, та скоїв повторно злочин, при наступних обставинах.
Так, 26.02.2015 приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 , попередньо вступивши у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, керуючись прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна - залізничної рейки марки Р-65, яка перебувала на території Локомотивного депо Миколаїв (ТЧ-8) Одеської залізниці, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, Привокзальна площа, 1, пішки прибули на вказану територію, де на даху господарчого приміщення перебувало три залізничні рейки марки Р-65.
Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою залізли на кришу господарчого приміщення, та скинули одну з рейок, довжина якої складає 8 погонних метрів. Далі, ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, зрозумівши, що вдвох не зможуть довести самостійно злочин до кінця - збути викрадену рейку Р-65 як металобрухт, вирішили запропонувати іншій особі, відносно якої відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.11.2018 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із смертю, допомогти їм у реалізації їх злочинного наміру, та в подальшому кошти,отримані злочинним шляхом розділити на всіх рівними частинами. Для цього, вони направилися до Залізничного селища, де зустріли вищевказану іншу особу, та висловили йому свою пропозицію, на яку останній дав свою згоду.
Після чого, приблизно о 19 год.3О хв., ОСОБА_5 , інша особа, відповідно до якої кримінальне провадження закрито у зв`язку із його смертю та невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна у вигляді залізничної рейки марки Р-65 загальною довжиною 8 погонних метрів, повторно прибули на територію Локомотивного депо Миколаїв (ТЧ-8) Одеської залізниці. Перебуваючи на місці, де знаходилась скинута з господарчого приміщення рейка, ОСОБА_5 викликав вантажне таксі, по прибуттю автомобіля ГАЗЕЛЬ 3302, ОСОБА_5 , інша особа та невстановлена досудових розслідуванням особа сіли в автомобіль та зникли з місця вчинення злочину.
Зникнувши з місця скоєння злочину, тобто розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_5 ,інша особа та невстановлена досудовим розслідуванням особа,спричинили Локомотивному депо Миколаїв ТЧ-8) Одеської залізниці матеріальну шкоду на суму 2108 грн. 40 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Дослідивши у ході судового слідства усі зібрані органом досудового слідства докази, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , покази свідків,докази сторони захисту суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не знайшло свого підтвердження з наступних підстав.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України не визнав, посилаючись на відсутність умислу на викрадення майна.
В судовому засіданні обвинувачений показав, що увечері 26.02.2015 р., коли він перебував біля ЗОШ №17 по вул. Біла в м.Миколаєві, до нього під`їхали його брат ОСОБА_10 зі своїм другом. ОСОБА_10 сказав, що має металеву рейку довжиною приблизно 6 м., яка знаходиться біля гаражів напроти Локомотивного депо. Попросив допомогти йому перевезти цю рейку в район 2 Слобідської та здати на металобрухт. На що він погодився, викликав таксі та допоміг брату.
На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що інкримінується, стороною обвинувачення надані докази, які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні, а саме:
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.02.2015 р. об`єктом огляду є ділянка місцевості,розташована біля буд.83 по вул. Фрунзе в м.Миколаєві, а якій припарковано автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,в кузові якого знаходиться металева рейка довжиною приблизно 6 м.
Відповідно до протоколу огляду від 18.03.2015 р. об`єктом огляду є металевий виріб довжиною 8 м., виконаний у вигляді залізничної рейки
Відповідно до довідки начальника локомотивного депо від 27.05.2015 р. загальна вартість викраденої рейки становить 2108,04 грн.
Постановою слідчого СВ ЛВ на ст.Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці від 17.03.2015 р. металеву рейку Р-65 довжиною 8 погонних метрів визнано речовим доказом та повернуто власнику.
Розпискою представника локомотивного депо ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_11 від 18.03.2015 р. підтверджено отримання зазначеної вище рейки.
Постановою прокурора прокуратури Заводьського району м.Миколаєва від 27.02.2015 р. повернуто тимчасово вилучене майно власникам.
Відповідно до розписки ОСОБА_12 отримав на відповідальне зберігання транспортний засіб «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2015 р. свідок ОСОБА_12 на фотознімку №3 впізнав особу, яка увечері 26.02.2015 р. грузила рейку до його автомобілю. Згідно з довідкою до даного протоколу в протоколі під номером 3 зображено ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1 від 03.01.2017 року ОСОБА_5 психічним захворюванням не страждає в теперішній час та не страждав в період часу, до якого відноситься інкримінований йому злочин.В період часу, до якого інкримінується йому злочин він міг керувати своїми діями.В застосуванні до нього примусових засобів медичного характеру не потребує.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що підробляє наданням послуг з перевезення вантажів в м.Миколаєві. 26.02.2015 р. увечері він отримав заказ та, зустрівшись з замовниками,серед яких був ОСОБА_5 , прибув на своєму вантажному автомобілі «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до гаражів,розташованих біля локомотивного депо ТЧ-8 Одеської залізниці та дізнався, що замовникам необхідно перевезти металеву рейку,довжиною приблизно 5-6 метрів, яка знаходилась біля цих гаражів в траві біля дороги. Замовники запевняли його, що рейка належить їм. На територію локомотивного депо він не заїжджав.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що у 2015 р. працював охоронцем в локомотивному депо ДП «Одеська залізниця». Вночі 26.02.2015 р. була здійснена крадіжка металевої рейки, яка знаходилась за територією депо. Чому вона була саме там пояснити не зміг. Після виявлення крадіжки майна викликав поліцію та разом з ними почав шукати автомобіль, на якому рейку вивезли. Згодом транспортний засіб знайшли та осіб, винних у викрадені майна затримали. Не впевнений, що обвинувачений ОСОБА_5 був серед цих осіб.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився. В заяві просив розглядати кримінальне провадження без його участі.
Підстави для виправдання обвинуваченого:
Положеннями ст. 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 2ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; та інші обставини, які зазначені в ч.1ст. 91 КПК України.
Мотиви з яких суд відкидає докази обвинувачення:
Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, MesseguandJabardo v. Spain, judgmentof 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України, зокрема, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, давши їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено вини обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Так, ч.2 ст.185 КК України передбачає відповідальність за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Об`єктивна сторона злочину проти власності полягає у викраденні.
Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.
Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.
При цьому під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею.
Корисливий мотив, як обов`язкова ознака, при вчинені злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.
Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатному вилучає чуже майна і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.
Обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду повідомляв, що корисливої мети як і корисливого мотиву викрадення майна у нього не було. Він не був обізнаний про наміри свого брата ОСОБА_10 та лише допоміг йому погрузити рейку до автомобіля, вірячи при цьому, що рейка належить ОСОБА_10 .
Зазначені вище покази обвинуваченого не суперечать показам допитаних в судовому засіданні свідків, які не змогли ані підтвердити, ані спростувати причетність ОСОБА_5 до викрадення майна, окрім того, що він допомагав грузити рейку до транспортного засобу та перевозити її.
Долучені стороною обвинувачення письмові докази також не змогли підтвердити наявність у ОСОБА_5 умислу на таємне викрадення чужого майна, тим більше його попередню змову з братом ОСОБА_10 .
Крім того , відповідно до наданого стороною захисту листа за підписом в.о.начальника виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Миколаїв» від 30.11.2018 року за №600 рейка, викрадення якої інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , була конструктивним елементом даху виробничого будинку(гаражі, столярна майстерня, склади). Вказана рейка є власністю ПАТ «Укрзалізниці» як елемент будівлі, а не як елемент залізничної колії.
Відповідно до наданого стороною захисту копії листа за підписом начальника служби ОСОБА_14 регіональної філії «Одеська Залізниця» від 22.04.2019 року рейка Р65 не знаходиться на балансі ВП «Локомотивне депо Миколаїв» тому, що не є основним засобом, інвентарний номер рейки відсутній.
Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а тому його необхідно виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.6 Конвенції Про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст. ст.. 2, 7, 8, 9, 17, 23, 84-89, 91-94, 98-99, 129, 223, 28 , 370, 373, 374, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та виправдати його за недоведеності у його вчиненні.
Речовий доказ: металеву рейку Р-65 довжиною 8 погонних метрів залишити власнику локомотивного депо ТЧ-8 Одеської залізниці.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1