ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1393/19 Справа № 216/923/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000870, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Звільнено ОСОБА_5 , від відбування покарання, призначеного цим вироком на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 року». В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 відмовлено. Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Так, 14 грудня 2016 в світлий час доби, приблизно о 11 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автобусом «Мерседес Бенц Спрінтер 416 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснюючи на підставі маршрутного листа перевезення пасажирів по міському маршруту № 240, рухався по проїзній частині вул. Лермонтова з боку пр. Миру в напрямку майдану Визволення, наближаючись до регульованого світлофором перехрестя вул. Лермонтова та провулку Пулковський в Центрально-МІському районі м. Кривого Рогу.
У ході подальшого руху, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Лермонтова та пров. Пулковський, де горів зелений сигнал світлофора та на вищевказаному перехресті у попутному напрямку почали рухатися транспортні засоби, водій ОСОБА_5 , раптово застосував різке гальмування та допустив падіння пасажира ОСОБА_6 , яка сиділа на пільговому місці, на одинарному першому пасажирському сидінні біля право-бокового вікна, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2,3 б), 12.9 г) Правил дорожнього руху України, згідно яких:
- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- «2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- «12.9 г) Водієві забороняється: різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортної пригоди)».
- «12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
- «13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу».
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 , зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, в районі регульованого світлофором перехрестя вул. Лермонтова та пров. Пулковський в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу, у процесі застосованого їм різкого та раптового гальмування, перед регульованим перехрестям пасажир ОСОБА_6 , що знаходилася у салоні в положенні сидячі, втратила рівновагу та впала на підлогу автобуса «Мерседес Бенц Спрінтер 416 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 , травмована, заподіяні наступні тілесні ушкодження: перелом лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).
Після події ДТП, водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги ПДР, залишив місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10. «а» «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого: «2.10 «а» «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди».
В апеляційній скарзі представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 просить вирок змінити, задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 в повному обсязі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник потерпілої зазначає, що обвинувачений під час досудового слідства в добровільному порядку частково відшкодував потерпілій 2000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, в подальшому під час розгляду справи вказав, що цивільний позов не визнає. Вважає, що позовні вимоги потерпілої повинні бути задоволені в повному обсязі, так як повністю доведені. При цьому, вказує, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Також, звертає увагу, що потерпіла є інвалідом ІІ групи.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, вирок в частині цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Разом з цим, вирішуючи питання про правильність розв"язання судом цивільного позову, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В силу вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, завданих злочином саме до ОСОБА_5 та визначено його як особу, яка за законом несе відповідальність за завдану шкоду.
Відмовляючи у задоволенні цивільного позову потерпілої, суд посилався на те, що він пред`явлений до неналежного відповідача.
Між тим, суд не врахував, що у разі, якщо норма права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Під час апеляційного розгляду сторони кримінального провадження клопотання про дослідження доказів не заявляли, тоді як, згідно з вимогами ч. 3 ст. 404 КПК України, за відсутності клопотань учасників провадження, колегія суддів позбавлена можливості дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції та надати їм належну оцінку.
З огляду на викладені обставини, беручи до уваги неможливість самостійного вирішення судом апеляційної інстанції цивільного позову потерпілої про відшкодування завданої злочином шкоди, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині вирішення цивільного позову та призначення нового розгляду провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати в частині цивільного позову та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4