Справа № 487/5185/19
Провадження № 1-кс/487/5535/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2019 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ум.Валуйчик Красногвардійського району Бєлгородської області Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, механіка-водія-електрика відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
09 липня 2019 року слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2015 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилятися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.

22.02.2017 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, - а саме у самовільному залишенні військової частиниз метою ухилитися від військової служби, дезертирстві. Дане повідомлення направлено за місцем мешкання підозрюваного.
Оскільки ОСОБА_4 продовжував переховуватись від органів досудового розслідування, 22.02.2017 року слідчим було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 .
08.11.2017 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
06.11.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. иколаєва від 23.11.2017 року, співробітниками СКП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області затримано підозрюваного ОСОБА_4 та доставлено до органу досудового розслідування. Цього ж дня, ОСОБА_4 вибув до військової частини НОМЕР_1 в розпорядження командира для подальшого проходження військової служби.
Однак, підозрюваний до військової частини для подальшого проходження військової служби не прибув.
10.06.2019 року до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за місцем проживання ОСОБА_4 в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного. В ході виконання доручення, 14.06.2019року, ОСОБА_4 вручено повістку про заклик до слідчого на 10 годину 25.06.2019 року, однак в призначену дату підозрюваний до слідчого не з`явився.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, який по ступеню тяжкості відноситься до злочинів середньої тяжкості, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі.

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід.

Перевіривши надані матеріали клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до клопотання слідчого 28.08.2014 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією для проходження військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , теперішня назва НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 23.09.2014 № 250 солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка водія - електрика 1 гаубичного самохідно - артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно - артилерійської батареї гаубично-артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказе?.! відповідного командира (начальника).
Згідно з положенням ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початок проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається денб відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 28.08.2014 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 , теперішня назва НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Проте, солдат ОСОБА_4 діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.
13.01.2015 року олдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.
22.02.2017 року у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозруОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 408 КК України - самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем строкової служби.
20.09.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.07.2019 року, ОСОБА_4 було затримано з метою приводу до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
21.09.2019 року ОСОБА_4 було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 408 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України підтверджується: Актом службового розслідування, затвердженого ТВО помічника командира НОМЕР_2 ; Поясненнями заступника командира ГАДн по РОС ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 01.12.2014 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21 лютого 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21 лютого 2017 року.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) середнього ступеню тяжкості, проти встановленого порядку несення військової служби, за яке передбачено покарання на строк до п`яти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території, з урахуванням
Будучи діючим військовослужбовцем може вживати заходи впливу на ще не допитаних свідків та інших осіб з метою зміни останніми показань та спотворення вже зібраних доказів.
При цьому, слідчий суддя приходить до висновку, щодо недоведеності зі сторони слідчого наявність ризику передбаченого п. п.4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Пунктом 3 частини 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.11.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2017 року співробітниками СКП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області затримано підозрюваного ОСОБА_4 та доставлено до органу досудового розслідування.
Цього ж дня, ОСОБА_4 вибув до військової частини НОМЕР_1 в розпорядження командира для подальшого проходження військової служби, куди самочинно не прибув.
10.06.2019 року до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за місцем проживання ОСОБА_4 в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного. В ході виконання доручення, 14.06.2019року, ОСОБА_4 вручено повістку про заклик до слідчого на 10 годину 25.06.2019 року, однак в призначену дату підозрюваний до слідчого не з`явився.
Таким чином, при озгляді клопотання прокурором було доведено факт переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності є підставою для можливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, за місцем проходження служби характеризується негативно. Тривалий час ухилявся від проходження служби, будучи діючим військовослужбовцем, а отже порушуючи свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни її незалежності та територіальної цілісності, передбачений ст..65 Конституції України.
Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 20070,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 до 16-20 години 18.11.2019 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 20070 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1