Номер провадження: 11-сс/813/1080/19
Номер справи місцевого суду: 523/2994/19 1-кс/523/3105/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 1-ого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 р. відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мінгенчаур, респ. Азербайджан, громадянина респ. Азербайджану, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого місця проживання в м. Одесі, раніше на території України не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання ст. слідчого СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000655 від 19.02.2019 р., та ОСОБА_7 підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 45 діб та визначено розмір застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 96 050 грн..

У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав в ухвалі, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

З урахуванням підвищеної суспільної небезпеки злочинів, у скоєнні яких ОСОБА_7 пред`явлена підозра, усіх обставин справи, особи підозрюваного, який є особою раніше не судимою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, не одружений, міцних соціальних зв`язків немає, є громадянином іншої держави, а саме респ. Азербайджану, йому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до переконання, що потрібно продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, та посилається на такі обставини:
1) слідчий суддя при постановленні ухвали істотно порушив вимог КПК України, оскільки не врахував особу підозрюваного, а також наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків;
2) слідчий суддя необґрунтовано призначив підозрюваному заставу, оскільки злочини скоєно із застосуванням насильства.
Посилаючись на вказані доводи, прокурор ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, та посилається на такі обставини:
1) слідчий суддя необґрунтовано зазначив в ухвалі, що він має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що також не підтверджено матеріалами кримінального провадження;
2) матеріалами досудового розслідування не підтверджена його причетність до вчинених кримінальних правопорушень, а слідчим суддею зроблений загальний висновок щодо наявності обставин, які свідчать про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
3) слідчим суддею не перевірена обґрунтованість пред`явленої йому підозри, так як у нього не було реальної можливості вчинити злочин, оскільки він прибув до м. Одеси лише 13.03.2019 р.;
Посилаючись на вказані доводи, підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 наполягав на вимогах апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а в апеляційній скарзі підозрюваного відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю, натомість підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та наполягали на скарзі підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Разом з тим, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 зазначених вимог закону не дотримався.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, ч. 5 ст. 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного слідчий дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього доказами.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З матеріалів, наданих слідчим вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, а саме у тому, що 15.03.2019 р. він, спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 у сумі 10 000 грн., а також технічним паспортом та ключами на автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_7 перебуваючи на водійському місці вказаного автомобілю, намагався на ньому переміститися, однак не зміг довести вказані дії до кінця, оскільки був затриманий співробітниками поліції на місці вчинення злочину.

Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , слідчий суддя послався в ухвалі на матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
Тобто, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами,а також матеріалами кримінального провадження наданими та дослідженими у суді апеляційної інстанції, в тому числі протоколу проведення негласних слідчих розшукових дій (далі НСРД), а саме спостереження за транспортним засобом, з якого встановлено, що ОСОБА_7 приймав безпосередню участь під час вчинення інкримінованих йому злочинів, які на даній стадії досудового розслідування є більш ніж достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого.
З огляду на що, доводи підозрюваного ОСОБА_7 з приводу відсутності у нього можливості вчинити кримінальне правопорушення жодним чином не спростована, оскільки він посилаючись на перебування на території України, а саме в місті Одесі зазначає, що це мало місце 13.03.2019 р., однак йому повідомлено про підозру у вчинені злочинів, що мали місце двома днями пізніше, що спростовує позицію захисту.
Окрім того, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про повідомлення про підозру може бути оскаржене підозрюваним в окремому порядку після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, однак матеріали провадження не містять таких відомостей, а також ні захисником, ні підозрюваним до своєї апеляційної скарги, ні в суді апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень на використання свого права на захист відповідно до вище вказаної норми КПК України, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_7 підозри знайшла своє підтвердження в ухвалі слідчого судді від 12.06.2019 р.

Що стосується доводів прокурора щодо неврахування слідчим суддею заявлених у клопотанні слідчого ризиків, колегія суддів погоджується з такою думкою частково, оскільки як матеріалами провадження, в тому числі наданих апеляційному суду, долучено достатньо доказів того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Так, ОСОБА_7 , був затриманий на місці скоєння злочину, тому колегія суддів бере до уваги тяжкість інкримінованого йому злочину, відсутність відомостей про наявність у нього місця проживання в м. Одесі, а також не підтвердження наявності такого місця проживання в м. Києві, можливе покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання винуватим.
Отже, доводи підозрюваного ОСОБА_7 з даного приводу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, оскільки не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Окрім того, апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором доведений ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки злочин вчинений з особливою зухвалістю, та не зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду скарги встановлено, що кримінальне провадження направлено з обвинувальним актом до суду першої інстанції, проте вказані особи не допитані у судовому засіданні, у зв`язку з чим існує ризик впливу на них, тому, вказані обставини свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Також, слідчий у клопотанні, відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 199 КПК України зазначив обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою з перерахуванням таких обставин, які не залежать від слідчого та не можуть свідчити про навмисне затягування досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді з приводу того, що під час розгляду клопотання слідчого надано достатньо доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Однак, при розгляді апеляційної скарги прокурора, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що строк дії ухвали становить 45 діб, разом з тим, таке обрахування строку дії ухвали є помилковим, оскільки не зазначено, до якої конкретної дати особа має перебувати під вартою, тобто, дата закінчення її дії. Більш того, вказуючи на дію ухвали в добах, слідчий суддя також припустився помилки, оскільки згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, тобто обраховується в днях, а не добах.
Приписами ч. 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 року було задоволено клопотання ст. слідчого ОСОБА_11 та до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який ухвалою слідчого судді того ж суду 10.05.2019 р. продовжений строком до 14.06.2019 р.

Системний аналіз ч.ч. 3, 4 ст. 183, ст. 199 КПК України зазначених норм закону, свідчить про те, що слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави лише при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Розгляд зазначеного питання при продовженні строку тримання під вартою не передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством.
З огляду на що, слідчим суддею прийнято рішення поза межами своїх повноважень, оскільки воно не передбачене діючим КПК України.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді щодо строку дії запобіжного заходу, а також застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави під час вирішення питання про продовження дії тримання під вартою не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню.
При застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у даному провадженні, апеляційний суд враховує, що дійсно, на даній стадії досудового розслідування, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшились.
Обставини, які б свідчили про неможливість продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою, передбачених ч. 2 ст. 182 КПК України апеляційним судом не встановлено.
Також, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання щодо продовження дії запобіжного заходу відносно підозрюваного, враховує характер вчинених злочинів та їх зухвалість, вчинення їх у групі осіб, небажання співпрацювати з органами досудового розслідування, те що він офіційно не працевлаштований та невідомі джерела його існування, є громадянином іншої держави, не відоме фактичне місце мешкання, в тому числі в м. Одесі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання ст. слідчого ОСОБА_11 слідчим суддею були допущені, перелічені вище, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Суворовського райсуду від 12.06.2019 р. строк досудового розслідування кримінального провадження №0000655 від 19.02.2019 р. за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України продовжено до 45 днів.

Натомість слідчим суддею не зазначено дати закінчення строку, з огляду на що, колегія суддів обраховує такий строк з моменту винесення ухвали, тобто з 12.06.2019 р. до 27.07.2019 р., а відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом, натомість у клопотанні слідчого зазначено про продовження строку тримання під вартою строком до 13.08.2019 р.

Окрім того, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 заявив про те, що під час його затримання 15.03.2019 р. до нього безпідставно були застосовані заходи фізичного впливу та психологічного насильства, а також йому працівники ГУНП в Одеській області підкинули до карманів брюк грошові кошти, які він нібито вимагав та отримав від потерпілого та просив долучити до матеріалів провадження фото результатів такого впливу.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

У зв`язку з чим, апеляційний суд, вважає за необхідне доручити керівнику ТУ Державного бюро розслідування, розташованому у м. Миколаєві, провести дослідження фактів, викладених в зазначеній усній заяві підозрюваного ОСОБА_7 та вжити передбачені законом заходи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора та підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та продовжити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 206, 370, 404, 405, 407, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційні скарги першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 р. відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 96 050 грн. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком до 13.08.2019 р. задовольнити частково.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 45 (сорок п`ять) днів, без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 27.07.2019 року, включно.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідування, розташованому у м. Миколаєві, провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного ОСОБА_7 щодо застосування до нього фізичного впливу та психологічного насильства працівниками ГУНП в Одеській області під час його затримання 15.03.2019 р. та вжити передбачених законом заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4