В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008354 від 05.10.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тегеран, Ісламської Республіки Іран, іранця, громадянина Ірану, з повною загальною середньою освітою, працюючого неофіційно механіком на СТО, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 11.10.2019 року між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою для її розгляду по суті.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Захисник просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілий, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст.473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України визначено, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним наступне.

Так, ОСОБА_3 , 05.10.2019 приблизно о 05 год. 20 хв. перебував за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 60, та зайшов до технічного приміщення охорони на автомобільній стоянці, де працює наглядно знайомий ОСОБА_5 , однак в цей час, останній був за межами технічного приміщення охорони на автомобільній стоянці, оскільки вийшов у своїх справах, а приміщення залишив відчиненим.

В цей час у ОСОБА_3 , який перебував у технічному приміщенні охорони на автомобільній стоянці, виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, що знаходилось у вказаному приміщенні.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , почав перевіряти вміст куртки що належить ОСОБА_5 , яка знаходилась на столі у вищевказаному приміщенні та виявивши у внутрішній лівій кишені грошові кошти, в сумі 1355 грн. 00 коп. поклав їх до кишені власної куртки, у яку був одягнений.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 намагався вийти з технічного приміщення охорони, утримуючи при собі грошові кошти у сумі 1355 грн., однак в цей момент ОСОБА_5 зайшов до вказаного приміщення, та попросив ОСОБА_3 залишитися, щоб перевірити чи нічого останній не викрав. На вказану пропозицію ОСОБА_3 погодився та повернувся до приміщення охорони.

В подальшому, ОСОБА_5 , перевіривши вміст кишені куртки, яка лежала на столі у вказаному приміщенні охорони, виявив, що грошові кошти відсутні та пред`явив вимогу ОСОБА_3 повернути грошові кошти.

В цей момент, ОСОБА_3 , усвідомивши, що його злочинні дії помічені та викриті, як наслідок носять відкритий характер, швидко вийшов з технічного приміщення охорони, ігноруючи вимоги ОСОБА_5 повернути грошові кошти, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 , матеріальний збиток на загальну суму 1 355 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 грн.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Щодо питання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, як заходу забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому, то суд враховуючи вимоги ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу, вважає за доречне залишити його без змін до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 11.10.2019 року між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008354 від 05.10.2019 року.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1700 (одна тисяча сімсот) грн. на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному проваджені грошові кошти у сумі 1228 грн. 50 коп. залишити у володінні ОСОБА_5 .

Речовий доказ у кримінальному проваджені DVD-R диск «Verbatim» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: