Справа № 509/1198/17
Провадження по справі № 1-кп/521/15/19
У Х В А Л А
29 липня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

представників потерпілого - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 14 ч. 1, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п. 11 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_7 надала копію договору від 13.11.2018 року про надання послуг адвоката із заставодавцем ОСОБА_10 і звернулась до суду з клопотанням про повернення застави заставодавцю.

Клопотання захисника обґрунтоване тим, що сином обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 03.03.2017 року було внесено заставу у розмірі 320 000 грн. як альтернативний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 . Після цього орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді/суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу. Оскільки, на думку захисника, дія запобіжного заходу була фактично припинена 06.03.2017 року, а обвинувачений проявляє належну процесуальну поведінку, то грошові кошти мають бути повернуті заставодавцю, а запобіжний захід змінений на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

Прокурор, потерпілий і представник потерпілого заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02.03.2017 року (справа № 11-сс/796/1090/2017), ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2017 року (справа № 757/12309/17-к) ОСОБА_10 03.03.2017 року була внесена застава за ОСОБА_6 через відділення «ПриватБанк».

Правова позиція щодо питань, пов`язаних з заставою, та недостатньо врегульованих КПК, висловлена у п. 3 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу». Оскільки порядок прийняття рішень щодо можливості повернення застави з ініціативи заставодавця законом не врегульовано, суд при розгляді та вирішенні цього питання повинен керуватися загальними нормами КПК, які регулюють порядок розгляду питань, що виникають під час перебування справи у провадженні суду першої інстанції, та порядок прийняття рішень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту внесення застави за ОСОБА_6 щодо нього почав діяти запобіжний захід у вигляді застави.
Положеннями ч. 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави у разі невиконання цих обов`язків.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Законом не встановлено прямої заборони заставодавцю відмовитись від обов`язків щодо обвинуваченого. Навпаки, КПК України зобов`язує суд при виникненні певних обставин вирішувати питання про доцільність обрання, скасування або зміну запобіжного заходу, а ч. 11 ст. 182 КПК України визначено: застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про можливість зміни запобіжного заходу, суд виходить з того, чи обґрунтовується така зміна потребами судового розгляду. Крім того суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який наголошує, що запобіжний захід має задовольняти вимогу пропорційності, бути необхідним для забезпечення присутності особи в суді, але з урахуванням того чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї мети.

На цій стадії судового провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 діють обов`язки, визначені ч. 7 ст. 42 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це; підкорятися законним вимогам та розпорядженням суду.
Суд констатує, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави є достатньо дієвим і в цілому забезпечує виконання обов`язків, покладених на нього Законом. Окрім того, що цей запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, він не є обтяжливим для нього, не занадто обмежує його права і свободи.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , оскільки передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, не припинили своє існування і не зменшились, а наявний запобіжний захід на цей час забезпечує досягнення мети його застосування.

Таким чином, заявлене стороною захисту клопотання про повернення застави заставодавцю не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 331, 350 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисник ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу і повернення застави заставодавцю ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3