У Х В А Л А

"19" листопада 2019 р. Справа146/1591/19

Провадження1-кп/153/91/19-к

у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000195 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2019 року за вхід.№8279 до Ямпільського районного суду Вінницької області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із затвердженим обвинувальним актом, для розгляду.

Ухвалою від 15 листопада 2019 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання на 19 листопада 2019 року на 14 годину 30 хвилин.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала. Заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 . Клопотання мотивоване тим, що 26 червня 2019 року приблизно об 11 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи біля приміщення магазину «Артеміда», що розташований за адресою: смт Вапнярка Томашпільського районгу Вінницької області по вулиці Л.Толстого,5, таємно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, скоїв крадіжку велосипеда марки «ARDIS Fold 20» червоного кольору зі срібними вставками, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з місця події зник, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 1183 грн. 33 коп. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.
26 червня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, шляхом підбору коду до замка дверей, проник у приміщення Пункту централізації «Вапнярка ДС», що є власністю АТ «Укрзалізниця» та розташований за адресою: смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області вулиця Привокзальна, в коридорі якого знаходився велосипед марки «California» зеленого кольору. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки «California» зеленого кольору, вартість якого становить 750 грн., та який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, обернувши його на свою користь. Своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 750 грн.00 копійок. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, моторно.
07 листопада 2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України. Причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення вказаних злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 27.06.2019, відповідно до якого він підтверджує факт крадіжки в нього 26.06.2019 велосипеда марки «California» зеленого кольору; протоколом огляду місця події від 26.06.2019, в ході якого присутній під час огляду ОСОБА_3 в присутності понятих добровільно видав велосипед марки «California» зеленого кольору; протоколами допиту свідків, які були присутні в якості понятих під час огляду, в ході якого ОСОБА_3 видав велосипед марки «California» зеленого кольору; протоколом пред`явлення для впізнання речей від 27.06.2019, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 , серед пред`явлених йому для впізнання чотирьох велосипедів, з упевненістю впізнав велосипед, який у нього викрали 26.06.2019 з приміщення Пункту централізації «Вапнярка ДС» пояснивши, що він знаходиться третім зліва на право; протоколом допиту свідків від 28.06.2019, відповідно до яких останні пояснили, що 26.06.2019 вони проїжджали автомобільною дорогою смт Вапнярка-с.Високе, де помітили чоловіка, який за описом працівників поліції схожий на того, який скоїв крадіжку велосипеда; протоколами допиту свідка від 27.06.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 ; іншими матеріалми кримінального провадження. Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст..177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п.3 незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; п.4 перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того,є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 буде переховуватися від суду, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, на даний час він має непогашену судимість, під час якої вчинив злочин, що свідчить про те, що відповідних висновків для себе він не робить. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам. Тому, прокурор просила клопотання задовольнити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів.
Окрім того, прокурором заявлено клопотання про виклик свідків.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. Клопотань не заявив. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо клопотання про виклик свідків покладається на розгляду суду.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. Клопотань не заявив. Щодо клопотання прокурора покладається на розгляд суду. Не заперечував проти задоволення клопотання про виклик свідків.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. Клопотань не заявив. Щодо клопотання прокурора не заперечував. Щодо клопотання про виклик свідків покладається на розгляду суду.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала. Клопотань не заявила. Щодо клопотання прокурора не заперечувала. Щодо клопотання про виклик свідків покладається на розгляду суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілих та захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з наступних підстав:

Угод про визнання винуватості чи про примирення, у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ямпільському районному суду Вінницької області. Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року на строк 60 днів, а саме до 22 листопада 2019 року.

Підстав, передбачених у ст.27 КПК України для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні судом не встановлено.

Таким чином, у наявності достатні підстави для завершення підготовки до судового розгляду та для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Щодо клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд зазначає наступне:

Згідно зі змістом ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року №4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги статі 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
У своїх рішення ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, в якому підозрюється (обвинувачується) особа та ризики його ухилення від слідства та суду є єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Окрім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що існує презумпція на користь звільнення з під варти, доводи за та проти такого звільнення не повинні бути загальними та абстрактними (Рішення «Smirnova проти Росії» заява №№46133/99 та 48183/99, рішення від 24/07/2003).
ЄСПЛ вказує, що національні органи мають досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. Однак, у той же час має бути вмотивований відступ від поваги до особистості.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.
Ризик втечі не має бути встановлений тільки за можливості суворого вироку. Ризик втечі має оцінюватися разом із факторами, які вказують на характер особи, її моральність, місце проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та ін.
Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Рішення «Selcuk проти Туреччини» №21768/02 рішення від 10/01/2006).
Безперервне тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка має переважне значення порівняного із вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У практиці ЄСПЛ сформульовано чотири базових причини для відмови у звільнені особи з під варти: 1. ризик того, що обвинувачений не з`явиться у судове засідання; 2. ризик того, що обвинувачений вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; 3. скоїть інші правопорушення; 4. стане причиною порушення громадського порядку.
Судом враховується наявність пред`явлених обвинувачень ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України. Відповідно до ст.12 КК України вказані злочини віднесено до категорії середньої тяжкості та тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років та до шести років.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочини, які згідно ст.12 КК України класифікуються, як середньої тяжкості та тяжкий злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років та до шести років, раніше судимий, судимість не знята та не погашена, вину в інкримінованому йому злочині визнає, не має постійного місця роботи, не має міцних соціальних зв`язків, є жителем іншої області, що дає підстави вважати, що останній в подальшому може переховуватися від суду, окрім того, враховується те, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі за насильницький злочин, а тому суд вважає клопотання обґрунтованим, яке підлягає до задоволення.
Тому суд вважає, що обрання відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної або обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому, суд враховуючи особу обвинуваченого, його кримінальну спрямованість, вважає за необхідне визначити розмір застави, а саме вісімдесят розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказаний розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Що стосується клопотання прокурора про виклик свідків, то суд приходить до наступного:

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частинами 1, 2 та 6 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань (ч.1 ст.65 КПК України).

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Пунктом 4 ч.2 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого провадження, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання прокурора відповідає викладеним вище вимогам КПК України та не суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 КПК України щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 7, 22, 23, 91, 92, 176-178, 183-184, 193-196, 314-316, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 задовольнити.

Клопотання прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про виклик свідків та потерпілих задовольнити.

Закінчити підготовче провадження і призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до судового розгляду у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області на 02 грудня 2019 року на 13 годину 00 хвилин.

Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься у відкритому судовому засіданні суддею ОСОБА_1 одноособово.

У судове засідання викликати прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яким вручити копії даної ухвали.

Застосувати запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Шевченко Мангишлакського району республіки Казахстан, жителю АДРЕСА_1 , у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 рахувати з 19 листопада 2019 року.

Визначити 18 січня 2020 року датою закінчення строку дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки на строк два місяці:1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду; 2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти прокурора, слідчого і суд про зміну свого місця проживання; 4) не відвідувати торговельні заклади, заклади громадського харчування в яких продаються спиртні напої на розлив; 5) докласти зусиль до пошуку роботи.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Викликати у судове засідання як свідків обвинувачення: ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_3 ; ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_4 ; ОСОБА_11 , жителя АДРЕСА_5 ; ОСОБА_12 , жительку АДРЕСА_3 ; ОСОБА_13 , жительку АДРЕСА_6 ; ОСОБА_14 , жителя АДРЕСА_2 .
Звернути увагу Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області на те, що згідно ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1