Справа № 734/2902/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/461/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.017.270.130.000.537, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Данівка, Козелецького району Чернігівської області, проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, пенсіонерки, вдови, не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої (в ОСОБА_6 ,

режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , влітку, 2016 року, у невстановлений органами досудового розслідування час, на присадибній ділянці за місцем свого фактичного проживання, зірвала декілька рослину коноплі, перенесла їх до приміщення сараю господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , тобто незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 264,3 г., який незаконно зберігала без мети збуту до вилучення його працівниками поліції, яке мало місце 03 серпня 2017 року.

У період з травня по 03 серпня 2017 року, ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , незаконно вирощувала шляхом прополювання 34 рослини коноплі, які містять психоактивний компонент каннабісу - тетрагідроканнабінол, та належать до рослин роду Коноплі.

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1484 грн. 40 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати, ухвалити новий яким ОСОБА_6 визнати винуватою та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. В решті вирок залишити без змін. Не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України - у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75-79, 104 КК України у резолютивній частині вироку, серед іншого, зазначаються тривалість іспитового строку та обов`язки покладені на засудженого. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» № 1492-УІІІ від 07.09.2016 року, який набрав чинності з 08.10.2016 року, внесено зміни до ст. 76 КК України та викладено її у новій редакції. Тобто, суд зобов`язаний покласти на обвинуваченого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, за необхідності покласти додаткові обов`язки. Незважаючи на це, судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме безпідставно не покладено на ОСОБА_6 обов`язки визначені ст. 76 КК України. Таким чином, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не заперечувалися і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Призначене ОСОБА_6 покарання узгоджується з вимогами ст.ст. 50, 65, 75 КК України і також не оспорюється в апеляційній скарзі прокурором, отже і в цій частині висновки суду першої інстанції не є предметом апеляційного перегляду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування вимог ст. 76 КК України, які регламентують порядок відбування покарання, то вони заслуговують на увагу.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, на ОСОБА_6 взагалі не покладено обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Таким чином, не покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (в редакції Закону України №1492-VIII від 07 вересня 2016 року), є неправильним не застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку необхідністю застосувати закон про більш тяжке правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подано прокурором, потерпілим чи його представником.

Колегія суддів вважає, що прокурор в апеляційній скарзі навів переконливі підстави про необхідність застосування до обвинуваченої вимог ст. 76 КК України (в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016 року), у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено, тому в решті його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 426 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Визнати ОСОБА_6 винуватою та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4