ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/2364/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2719/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26.07.2019р. відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовженоОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів тобто до 23.09.2019р. включно.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, за вчинення яких, у разі визнання його винуватим, передбачене покарання до 8 років позбавлення волі. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини, не одружений та не працевлаштований, відтак не має стійких соціальних зв`язків та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились і існують на даний час.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням КПК України, а діяння, яке йому інкримінується він не вчиняв.
Вислухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який вважав рішення суду не правомірним і просив задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання і просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (т.1 а.с.25-29).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.
Разом з цим, згідно представленого обвинувального акту (т.1 а.с.1-9), ОСОБА_7 вже близько чотирьох разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить, за переконанням колегії суддів, про обґрунтованість його тримання під вартою бо мета передбачена п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є такою, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції про необхідність продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26.07.2019р. відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді