Справа № 635/3670/19
Провадження № 1-в/635/406/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
представника Державної установи
«Темнівська виправна колонія (№100)» - ОСОБА_5 ,
засудженого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , який утримується у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 30 жовтня 2009 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 29 вересня 2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05 вересня 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 296, ст. 70, ст. 72, ч.4 ст. 70 КК України;
з а с у д ж е н и й : 21.07.2015 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 289, ч.ч.1,4 ст. 70, ч.1,4 ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 засуджений 21.07.2015 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 289, ч.ч.1,4 ст. 70, ч.1,4 ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирок набрав законної сили 21.08.2015.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2016 зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 21.07.2015 р., строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2015 року по 21 серпня 2015 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 26.05.2015.

Кінець строку відбування покарання 31.08.2020.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважав недоцільним звільняти засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 21.07.2015, пояснив, що стягнення, накладені на нього у 2018 році є необґрунтовані.

Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання засудженого, просила суд його задовольнити.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначив, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вважає неможливим, станом на день розгляду клопотання має дванадцять стягнень, три з яких непогашені. До засудженого раніше застосовувались пільги, передбачені ст.ст. 100, 101 КВК України. Вважав стягнення, накладені на засудженого обґрунтованими, оскільки рішення про їх застосування приймалось дисциплінарною комісією установи.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», засудженого та його захисника, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.05.2015. Під час тримання в СІЗО режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 08.05.2015 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100), де зарекомендував себе посередньо, допускав порушення режиму тримання, за що має 9 стягнень, 8 із яких погашені у встановленому порядку, заохочувався три рази.

На виробництві установи працевлаштований до промислової зони установи до дільниці фарбування, до праці ставиться посередньо, поставлені завдання виконує без ініціативи.

У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний.

Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх законні вимоги.

Засуджений ОСОБА_6 виявив бажання брати участь у реалізації програми диференційованого впливу «Професія», до реалізації програми ставиться безвідповідально.

Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, стосунки посередні.

Засуджений ОСОБА_6 28.03.2018 був повернутий з дільниці соціальної реабілітації за грубе порушення режиму тримання.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів.

Вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 21.07.2015 ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.09.2012, від відбування якого ОСОБА_6 був звільнений умовно-достроково на підставі постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.01.2015 на невідбуту частину покарання 5 місяців 9 днів.

Отже, можна зробити висновок, що після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково, засуджений ОСОБА_6 належних висновків для себе не робив та знову вчиняв злочини, за що був засуджений до позбавлення волі.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_6 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, за час відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» з 08.09.2015, засуджений ОСОБА_6 заохочувався адміністрацією установи лише три рази, при цьому допускав порушення режиму тримання, за що має 12 стягнень. Також, 28.03.2019 засуджений ОСОБА_6 був повернутий з дільниці соціальної реабілітації за грубе порушення режиму тримання.

З матеріалів особової справи вбачається, що питання щодо можливого застосування відносно засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення комісією установи розглянуто 28.11.2018, комісією установи відмовлено засудженому ОСОБА_6 як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З довідки про працевлаштування засудженого вбачається, що у 2019 році засуджений ОСОБА_6 працював лише у квітні, при цьому у період з січня по березень 2019 року не працював.

Згідно характеристики на засудженого, складеної 28.05.2019, адміністрація установи зробила висновок, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання неможливе.

Рішенням дисциплінарної комісії від 29.07.2019 за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, яке мало місце 26.07.2019 та виразилось у неввічливому ставленні до іншого засудженого та вживання нецензурних та жаргонних слів до засудженого ОСОБА_6 застосовано захід стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору установи без виведення на роботу чи навчання строком на 10 діб.

Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 21.07.2015, та відносно засудженого ОСОБА_6 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

З огляду наведеного, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованим та передчасним, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1