ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2628/19 Справа № 208/2326/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000523 за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Змагання, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, розлученого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 15.04.2014 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі, за ухвалою Солонянського районного суду від 09.03.2016 року залік на підставі ч.5 ст.72 КК України з 20.09.2013 року по 16.05.2014 рік, звільнений з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання №4» 26.01.2018 року по відбуттю терміну покарання.
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185,ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання: - за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; - за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; - за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді 4 роки 3 місяці позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття призначеного судом покарання, рахувати з 30.03.2018 року.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України, в строк відбуття призначеного судом покарання, зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 .
Речові докази по справі, документи, оптичні диски, зберігати при справі, речі які знаходяться на зберіганні у потерпілих, залишити у власників. Мобільний телефон «Леново А6020а 40» повернути потерпілій ОСОБА_10 .
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 судові витрати по проведенню експертизи у сумі 572 гривні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 2 275.62 гривень у якості відшкодування моральної шкоди.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно; - за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднане з проникненням до інших приміщень; - за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиненому повторно.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, повторно, 19 березня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. №10 «а» розташованого по вул. И. Манаєнкова в м. Кам`янське, зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, діючи умисно та з корисливого мотиву, ОСОБА_7 повів потерпілу ОСОБА_10 до гаражів розташованих біля буд. №5 по вул. Й. Манаєнкова в м. Кам`янському, де приблизно о 19.40 год., продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення у потерпілої майна, вихватив з лівої руки потерпілої ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон «Lenovo», після чого застосовуючи насильство яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої штовхнув її у груди від чого потерпіла ОСОБА_10 впала на землю, чим їй було завдано фізичного болю.
Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодінням майном ОСОБА_10 , у той момент, коли остання падала на землю, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, цілеспрямовано та відкрито, вихватив у неї з руки жіночу сумку з майном, після чого почав вимагати у ОСОБА_10 зняти та передати йому золоті сережки.
ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та здоров`я, а також подальшого застосування до неї ОСОБА_7 насильства, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, зняла з вух належні їй золоті сережки та передала їх ОСОБА_7 .
Таким чином ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, цілеспрямовано та відкрито, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном «Lenovo А6020а40» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого складає 2 960 грн., у якому знаходилися сім-карти операторів «Київстар» та «Лайф», які матеріальної цінності не мають; золотими сережками 585 проби, вагою 1,84 грами, вартість яких, згідно висновку експерта №1791-18 від 12.04.2018, складає 1 922,80 грн.; жіночою сумкою, вартість якого згідно висновку експерта №1791-18 від 12.04.2018 складає 167,20 грн., в якій знаходилися: жіночий гаманець, вартість якого згідно висновку експерта №1791-18 від 12.04.2018 складає 165,62 грн., гроші у розмірі 20 грн. різними купюрами, банківські картки «ТАССкомБанку» та «ПумБанку» які матеріальної цінності не мають, а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 .
Відкрито заволодівши майном потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а відкрито викраденим майном розпорядився на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 5 235,62 грн.
Повторно, 27 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 приїхав відпочивати до гостиничного комплексу «Піт стоп» який розташований по пр. Гімназичному, 73 в м. Кам`янське, де відпочивав до 28.03.2018 близько до 07.00 год.
Перебуваючи на відпочинку у гостинічному комплексі, ОСОБА_7 познайомився з раніше не знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які теж відпочивали у вказаному комплексі.
Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 28.03.2018 близько о 06.20 год., перебуваючи у зазначеному місці, діючи з корисливих мотивів, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, через відкриті двері зайшов до кімнати № 4 де відпочивали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , викрав майно яке належить ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «meizu 5С» ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартість якого складає 2827,50 грн., у якому була сім картка оператора «Київстар» № НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності не має, зимова куртка темно синього кольору з плащової тканини, 50 розміру, вартість якої складає 770,00 грн.,чоловічі ботинки зимові чорного кольору шкіряні 42 розміру вартість яких складає 658,00 грн. та майно яке належить ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон «Benq simens» IMEI: НОМЕР_6 , вартість якого складає 280 грн., у якому знаходилася сім карта оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_7 , вартість якої складає 50 грн.; пропуск на ПАТ «ДМК» на ім`я ОСОБА_12 , матеріальної цінності не має; жіночий рюкзак вартість якого складає 17,60 грн.; жіноча косметика, а саме одна помада, два брасматика, які матеріальної цінності не мають; зв`язка з двох ключів від ящику, які матеріальної цінності не мають.
Прагнучи в повному обсязі реалізувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та отримати реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_7 вийшов із приміщення кімнати № 4 гостиничного комплексу «Піт стоп» розташованого по пр. Гімназичному, 73 в м. Кам`янське, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми протиправними діями, ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 4255 грн. 50 коп. та потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 347 грн. 60 коп., а усього потерпілим було спричинено майнової шкоди на загальну суму 4603 грн. 10 коп.
Повторно, 27 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , приїхав відпочивати до гостиничного комплексу «Піт стоп» який розташований по пр. Гімназичному, 73 в м. Кам`янське де відпочивав до 28.03.2018 близько до 07.00 год.
Перебуваючи на відпочинку у гостинічному комплексі ОСОБА_7 підійшов до раніше на знайомій йому ОСОБА_13 , яка працює адміністратором вказаного комплексу, та оплатив номер гостиничного комплексу для відпочинку. У цей час ОСОБА_7 побачив на стойки бару мобільний телефон «поті І507» який належить ОСОБА_13 ..
Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 28.03.2018 близько о 06.22 год. перебуваючи у зазначенеому місці, скориставшись тими обставинами, що адміністратор комплексу ОСОБА_13 відійшла від свого робочого місця, а свій мобільний телефон залишила на стойки бара, чим втратила контроль над своїм майном, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зі стойки бару розташованого в приміщенні гостиничного комплексу, викрав майно яке належить ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон «поті І507» ІМЕІ НОМЕР_8 , НОМЕР_9 вартість якого складає 1890,00 грн, у якому знаходилася сім карта оператора ПрАТ «Київстар» вартість якого складає 50 грн.
Прагнучи в повному обсязі реалізувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та отримати реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_7 вийшов із приміщення гостиничного комплексу тим самим залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду у сумі 1940 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання - за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; - за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; - за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд невірно застосував кримінальний закон у частині призначення покарання, засудивши ОСОБА_7 до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, оскільки встановлені факти та обставини свідчать про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ч. 2 ст. 409 КПК України).
Суд при обранні міри покарання не врахував, що ОСОБА_7 вчинив декілька злочинів проти власності, у т.ч. і такі, які в силу ч. 4 ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.
Зазначає, що об`єктивним та небезпідставним є твердження про те, що ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив і не став на шлях виправлення, а отже, будучи у минулому неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності не міг не усвідомлювати, що своїми діями завдає шкоди охоронюваним законом правам, свободам і інтересам осіб, які набули право власності на викрадене ним майно завдяки сумлінній праці і добросовісному ставленню до труду.
Відтак, з боку ОСОБА_7 мала місце демонстративна зневага як до загальнолюдських моральних принципів співіснування у суспільстві, так і до одного з найважливіших соціальних інститутів інституту непорушності права власності, гарантованого ст.41 Конституції України.
За наведених обставин призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці не відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України, оскільки у цьому випадку такої мети покарання, як виправлення засудженого та упередження вчинення ним нових злочинів, не буде досягнуто.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання та вирок суду в цій частині, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Як вбачається із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Отже, при встановлених судом першої інстанції обставинах, на переконання колегії суддів, суд з дотриманням принципу гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов законного та обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованих йому статтей, що відповідає меті та принципам призначення покарань.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції не врахував, те, що ОСОБА_7 вчинив декілька злочинів проти власності, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ці обставини були відомі суду першої інстанції та дістали належну оцінку, з якою апеляційний суд погоджується та вважає, що вказані обставини у сукупності не обґрунтовують необхідності призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, що в свою чергу виключає підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Призначене покарання ОСОБА_14 судом першої інстанції, з огляду на вищенаведене, в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, оскільки, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, й є пропорційним і відповідає тяжкості злочину та не становить «особистий і надмірний тягар для особи», та відповідає правовим позиціям рішень Європейського суду з прав людини (Ізмайлов проти Росії п.38 рішення від 16.10.2008 року), тому підстав вважати його м`яким, не має.
Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для збільшення обвинуваченому ОСОБА_7 призначеного судом першої інстанції розміру покарання у вигляді позбавлення волі з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки покарання призначено з дотриманням вимог кримінального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без змін.
Обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, колегією суддів під час апеляційного перегляду також не встановлено
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, с. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4