Ухвала
Іменем України
13 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 443/492/19
провадження № 51-5522ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 13 травня 2019 рокувідмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури про звільнення

від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 292 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 цього Кодексу та повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 13 травня 2019 року закрито.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копію оскаржуваного судового рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру, інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, колегія суддів, зважаючи на те, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке не перешкоджає подальшому провадженню в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 та яке з огляду на положення ст. 288 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, вірно ствердила про неможливість здійснення провадження за поданою апеляційною скаргою.

При цьому, апеляційний суд, взявши до уваги те, що законом не передбачено дій суду у випадку відкриття провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, застосувавши аналогію закону, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, яке було відкрито помилково.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим і з ним погоджується колегія суддів.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити прокурору у кримінальному провадженні у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3