КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

адвоката, який діє в

інтересах власника майна

ОСОБА_1 - ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0006117 від 23.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

19 вересня 2019 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0006117 від 23.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України, а саме: на транспортний засіб помаранчевого кольору «DAF» моделі 85410SF д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля, вилучені в ході огляду місця події від 12.09.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, накладення арешту на вказаний вище автомобіль, свідоцтво та ключі від автомобілю не потягне негативних наслідків для його власника, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою збереження речових доказів.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7. подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, оскільки вважає її постановленою з істотним порушення кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що клопотання слідчого не містило відомостей про наявність ризиків можливого знищення речових доказів, ні обставин справи, які б відповідали дійсності в частині причетності транспортного засобу або його законного власника - ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України. Наголошує, що вищевказаний автомобіль використовувався ОСОБА_1. з комерційною метою, підстав для знищення свого ж майна у нього немає, зважаючи на те, що арешт майна призводить до завдання матеріальних збитків його власнику. Тому, просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено факт незаконного видобутку піску на березі озера «Алмазне» у Деснянському районі м. Києва, а під час огляду місця події земельної ділянки на березі цього озера було виявлено та вилучено вантажний автомобіль помаранчевого кольору «DAF» моделі 85410SF д.н.з. НОМЕР_1, а також свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля серії НОМЕР_2 та ключі від нього, тобто, вилучений автомобіль є матеріальним об'єктом, що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та в подальшому, відповідно до постанови слідчого від 12.09.2019 року, даний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі від автомобіля, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість вказаного транспортного засобу, свідоцтво про його реєстрацію та ключів від нього матеріальним об'єктом, що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об'єктивні підстави вважати транспортний засіб помаранчевого кольору «DAF» моделі 85410SF д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про його реєстрацію та ключів від нього матеріальним об'єктом, що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що даний транспортний засіб, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, є матеріальним об'єктом, що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою його арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на транспортний засіб помаранчевого кольору «DAF» моделі 85410SF д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про його реєстрацію та ключів від нього, вилучені в ході огляду місця події від 12.09.2019 року, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0006117 від 23.08.2019 року, а саме: на транспортний засіб помаранчевого кольору «DAF» моделі 85410SF д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля, вилучені в ході огляду місця події від 12.09.2019 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4