Справа № 362/2562/19
Провадження № 1-кп/362/325/19
ВИРОК

Іменем України

31.05.2019 Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000597 від 16.10.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Гребінки, Васильківського району, Київської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
15.10.2018 року близько 19 год 20 хв він, керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 62 км + 062 м автодороги «Київ-Одеса» в напрямку міста Одеса, а саме на території Васильківського району Київської області, на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29, що обмежує максимальну швидкість до 50 км/год, саме в порушення вимог пунктів 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»,проявив самовпевненість, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»,та пункту 12.9 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 -12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»,перевищив максимально дозволену швидкість руху, рухався із швидкістю близько 120 км/год, при цьому, у разі обрання дозволеної максимальної швидкості, маючи можливість заздалегідь виявити небезпеку для руху, яку йому становив пішохід ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на вказаного пішохода.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №085 від 22.03.2019 встановлено, що у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: численні переломи кісток мозкового та лицевого черепа, руйнування мозкової речовини, розриви серцевої сорочки, численні двосторонні переломи ребер, розриви та забої тканини легень, крововиливи у плевральні порожнини, розрив правого купола діафрагми, розрив печінки, забій обох нирок, численні переломи кісток тазу, переломи правого передпліччя, правого стегна та правої гомілки, вивих лівого стегна, переломи обох ключиць, численні садна на тілі.

Смерть ОСОБА_6 настала від вищеописаної сполучної травми тіла. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана сполучна травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), 12.2 та 12.9 б) Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинуваченийОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши всі викладені вище фактичні обставини, та при цьому пояснив, що 15 жовтня 2018 року, близько 19 години 20, керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі «Київ - Одеса» в напрямку до м. Одеси, 62 км.+062 м., Васильківського району, Київської області перевищив максимально дозволену швидкість руху, рухався із швидкістю близько 120 км/год, допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода.

Також обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному щиросердно розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_7 просив суворо його не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.
Від потерпілого ОСОБА_7 надійшло клопотання, що при визначені міри покарання ОСОБА_4 просить врахувати, що обвинувачений зможе виправитись без ізоляції від суспільства, також просить не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки останній відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання скарг і заяв з боку співмешканців щодо порушення громадського порядку не отримував, в судовому засіданні негативно оцінив власний протиправний вчинок, а також думку потерпілого ОСОБА_7 який, при визначені міри покарання просив врахувати що обвинувачений зможе виправитись без ізоляції від суспільства, та просив не позбавляти його права керувати транспортними засобами, а тому суд вважає можливим призначити йому покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому при вирішенні питання про застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд керується принципом індивідуалізації покарання, бере до уваги обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, тому вважає за доцільне не застосовувати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Цивільний позов потерпілим під час кримінального провадження не заявлявся.
Водночас, беручи до уваги всі обставини даної справи, в тому числі і те, що обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, під час досудового розслідування в добровільному порядку відшкодував матеріальні збитки потерпілій стороні, та щире каяття ОСОБА_4 , а, тому суд вважає, виправлення його на думку можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з подальшим звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з покладенням на обвинуваченого певних обов"язків на підставі ст. 76 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертиз на загальну суму 4 430 грн 10 коп. слід стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання (позбавлення волі) з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України на протязі іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертизи, загальною вартістю 4 430 грн 10 коп.. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1