Провадження №1-кс/127/9732/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які представляє інтереси підозрюваного ОСОБА_3 про зміну йому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
19.06.2019 року захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які представляють інтереси підозрюваного ОСОБА_3 звернулися до суду з клопотанням про зміну підозрюваному застосованого запобіжного заходу, посилаючись на те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2019 року залишено ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року без змін.

Захисники звертають увагу на те, що станом на даний час відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні дані, які підтверджували про наявність наміру у підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування. Крім того, органами досудового розслідування проведено огляд місця події з вилученням всіх необхідних речей. Також, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 впливає або має можливість впливати на учасників кримінального провадження.

Захисники в поданому ними клопотанні не погоджується із винесеною ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у зв`язку з тим, що у вказані ухвалі зазначено про відсутність обґрунтованої підстави для визначення підозрюваному розміру застави, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази, які підтверджували факт вчинення підозрюваним кримінального правопорушення із застосування насильства.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звертають увагу на те, що суд першої та апеляційної інстанції під час розгляду справ не взяли до уваги те, що підозрюваний має постійне місце проживання та має на утриманні неповнолітню дитину. Також, в поданому ними клопотанні звертають увагу на формування єдиної судової практики, а саме в межах кримінального провадження № 0001079 було затримано 54 людини з яких до половина осіб застосовано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а до інших був застосований запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі. В подальшому, 27 ухвал про застосування до підозрюваних запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави були скасовані апеляційним судом, а лише трьом підозрюваним, в тому числі ОСОБА_7 ухвали суду першої інстанції залишено в силі. На підставі викладеного захисники просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що відомості вказані у клопотанні досліджувались в судді першої та апеляційної інстанції. Крім того, зазначив що ризики, визначені ст. 177 КПК України обґрунтовані та на даний час не зменшились, а також відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, його захисники та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0001079, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.05.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

14.05.2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
16.05.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області застосовано до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів тобто до 23 години 18 хвилин 11 липня 2019 року.

30.05.2019 року ухвалою Вінницького апеляційного суду вищевказану ухвалу суду залишено без змін. Однак, суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_8 висловила окрему думку, в якій зазначела, були всі підстави для визначення застави та часткового задоволення скарги.

В клопотанні підозрюваний звертає увагу на те, що станом на день розгляду клопотання відсутні будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України щодо необхідності тримання ОСОБА_3 під вартою, однак дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як вони досліджувались судом при обрані запобіжного заходу. Обставин, які свідчили про зменшення ризиків, судом встановлено не було.

Слідчий суддя вважає, що такі посилання підозрюваного у клопотанні, як відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання та реєстрації, сімейний стан, позитивні характеристики не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було враховано особу підозрюваного, його фізичний, матеріальний та сімейний стан.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам виникнення ризиків визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні злочинів, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, крім того, підозрюваний не працює, тобто не має постійного джерела доходу, а тому усвідомлюючи, що він вчинив тяжкий злочин, за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність тримання ОСОБА_3 під вартою.

Крім того, суд погоджується із думкою суду апеляційної інстанції з приводу того, що при з`ясуванні зазначених у ст. 178 КПК України обставин, судом, не було встановлено таких, які би впливали на визначення ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу без позбавлення волі, про що просила сторона захисту, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечив би досягнення мети застосування запобіжного заходу та не забезпечив би виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Твердження захисників з приводу не правомірності винесення судом першої та апеляційної інстанції прийнятих ними рішень, суд оцінює критично, оскільки у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисників слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 180, 181, 194, 201, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які представляє інтереси підозрюваного ОСОБА_3 про зміну йому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавлення волі відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя