Справа № 538/1572/18
Провадження № 1-кп/539/212/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2019 року м. Лубни
Колегія суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вирішальне Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Ввечері 18 серпня 2018 року у ОСОБА_6 , який перебував у себе вдома по АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів до свої співмешканки ОСОБА_8 , виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 взяв в своєму домоволодінні молоток та вирушив до будинку ОСОБА_9 .
Під час руху в напрямку місця проживання потерпілого, близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 зустрів потерпілого ОСОБА_9 , який рухався йому назустріч.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 наніс три удари молотком потерпілому ОСОБА_9 у життєво важливий орган голову, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, переломів кісток черепу з переходом на основу кісток лицевого скелету, гематом голови та субконюктивального крововиливу правого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя лише у своїй сукупності, оскільки всі вказані тілесні ушкодження знаходяться в одній анатомічній ділянці (на голові) і кожен із них міг внести свій еквівалент в утворення черепно-мозкової травми.
Після цього ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_9 було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину за вищевикладених обставин визнав частково. Заперечує, що бив ОСОБА_9 молотком. Пояснив, що 18 серпня 2018 року був день села, вони разом з братом ОСОБА_10 , співмешканкою ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 , яка прийшла до них, пили пиво. Пізніше прийшов ОСОБА_9 , який став кричати, забирати ОСОБА_11 додому. Виникла словесна сварка. ОСОБА_10 заступився за ОСОБА_12 , а ОСОБА_6 в свою чергу заступився перед ОСОБА_9 за брата. ОСОБА_9 сказав, що ще розбереться з ними, та пішов. ОСОБА_11 стала просити ОСОБА_8 піти з нею додому, аби знайти та забрати дитину. Через деякий час приїхав ОСОБА_13 та розповів, що ОСОБА_9 погрожував зґвалтувати ОСОБА_8 , аби помститися. ОСОБА_6 вирушив на велосипеді до ОСОБА_9 . По дорозі згадав, що йому в господарстві потрібен молоток, а тому заїхав до батька та забрав молоток, який позичав йому. Неподалік ставка ОСОБА_6 побачив, що на нього біг ОСОБА_9 та замахувався палицею. У відповідь ОСОБА_6 кинув в ОСОБА_9 молоток, який влучив останньому в щелепу зліва. Потім, ОСОБА_6 завдав ОСОБА_9 2-3 удари кулаком в голову, від яких останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_11 та розповів їй про побиття ОСОБА_9 . Разом вони побігли на місце події, викликали швидку допомогу. Коли швидка поїхала, ОСОБА_6 пішов додому. Пізніше повертався на місце події, шукав молоток, знайшов біля дороги. Вказує, що скоріше за все залишив молоток у дворі ОСОБА_11 .
Вина ОСОБА_6 в скоєнні ним злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.
Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , його братом ОСОБА_10 перебували вдома. До них додому прийшла ОСОБА_11 . Разом вони вживали пиво. Пізніше прийшов ОСОБА_9 та став забирати додому ОСОБА_14 , яка є його дружиною. ОСОБА_11 сказала, що вона боїться та стала просити ОСОБА_8 , аби вона пішла разом з нею. Коли вони були вдома у ОСОБА_11 , прийшов ОСОБА_9 , тримаючи палицю, став сваритися, потім побіг на вулицю. Коли ОСОБА_11 зачиняла будинок, прийшов ОСОБА_6 та сказав, що мабуть він убив ОСОБА_9 . Всі разом пішли на місце події (перехрестя неподалік школи та ставка). ОСОБА_11 вже був на місці події. Свідок бачила гулю на голові потерпілого. ОСОБА_11 хотіла забрати ОСОБА_9 додому. ОСОБА_6 сказав, що потрібно викликати швидку допомогу. Потім прийшла матір ОСОБА_6 , давала ОСОБА_9 нашатирний спирт. На швидку допомогу чекали близько 40 хвилин. Пізніше ОСОБА_11 розповів, ніби ОСОБА_9 погрожував зґвалтувати її. Згодом вони телефонували до медичного закладу, аби дізнатися про стан здоров`я ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_15 , яка є матір`ю потерпілого, в судовому засіданні повідомила що вночі 18.08.2018 їй зателефонували з лікарні. Повідомили, що ОСОБА_9 доставлений до лікарні. В лікарні поруч з ОСОБА_9 перебувала ОСОБА_16 . Обличчя сина було з великою гематомою біля ока. Лікарі повідомили, що у ОСОБА_9 перелам щелепи зліва. ОСОБА_9 лежав без свідомості. В понеділок його направили до медичного закладу Полтави. Обвинувачений та його родичи обіцяли допомогти матеріально, але не допомогли. Після отриманої травми у сина почалися проблеми з пам`яттю.
Свідок ОСОБА_17 , який є братом потерпілого, в судовому засіданні повідомив, що про обставини отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень нічого не знає. Йому повідомили, що брат в лікарні. Коли відвідував його, то бачив гематоми. На третій день ОСОБА_9 відвезли до медичного закладу м.Полтави.
Свідок ОСОБА_10 , який є братом обвинуваченого, в судовому засіданні повідомив, що разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вони розпивали пиво. Згодом прийшов ОСОБА_9 аби забрати ОСОБА_11 додому, але остання не хотіла йти. Виник невеликий словесний конфлікт з потерпілим. В подальшому ОСОБА_10 пішов спати. Пізніше прийшла його матір, яка плакала, та розповіла, що у ОСОБА_6 виник конфлікт з ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_18 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , в судовому засіданні повідомила, що вона відвідувала концерт присвячений Дню села, коли їй повідомили, що син когось побив. Вона прийшла на місце події, де побачила, що на узбіччі лежить ОСОБА_9 . Вона давала потерпілому нашатирний спирт. У ОСОБА_9 були невеликі набряки на голові. Викликали та чекали на швидку допомогу. Син, ОСОБА_6 , розповідав, що ОСОБА_9 спровокував його, погрожував зґвалтувати його дружину. В подальшому вони хотіли відшкодувати шкоду родині потерпілого, однак, вони вимагали 70 тисяч гривень, а у них таких коштів немає.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомив, що він є братом ОСОБА_11 , до якої 18.08.2018 приїхав її співмешканець ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_20 не було вдома, оскільки вона перебувала у будинку ОСОБА_6 . Він разом з ОСОБА_9 поїхав до ОСОБА_6 . В будинку були ОСОБА_6 , його брат ОСОБА_10 , співмешканка обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_11 . Всі вони вживали пиво. Виник скандал, подробиць якого ОСОБА_19 не знає, оскільки перебував на вулиці. Згодом ОСОБА_9 пішов додому. ОСОБА_19 невдовзі також пішов. Його побачив ОСОБА_9 та попросив передати ОСОБА_6 , що він «скуштував» його жінку. ОСОБА_19 передав ці слова ОСОБА_6 , після чого останній взяв молоток. На запитання свідка навіщо ОСОБА_6 молоток, останній відповів: «Побачиш!». Після цього ОСОБА_6 сів на велосипед та поїхав, а ОСОБА_19 поїхав слідом, тримаючись на відстані близько 3-5 метрів. Дорогою побачили, що назустріч йде ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_6 залишив велосипед, підійшов до ОСОБА_9 та став бити його молотком на голові. Свідок бачив три удари, які були здійснені з силою, із замахуванням. Як розповідала свідку пізніше ОСОБА_11 , молоток ОСОБА_6 викинув на ставок. Коли потерпілий вже лежав на узбіччі дороги, ОСОБА_6 пішов. Швидку допомогу викликала ОСОБА_11 .
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 пояснив, що він, будучи судово-медичним експертом, проводив експертизу щодо наявності, локалізації, характеру, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 , а також механізму їх спричинення. За результатами проведення експертизи ним був виготовлений висновок судово-медичної експертизи № 911 від 24.09.2018 року. Завдані обвинуваченим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень в область голови потерпілого ОСОБА_9 , на момент їх спричинення, були небезпечні для життя останнього і могли спричинити смерть потерпілого в разі несвоєчасного надання медичної допомоги.
Судово-медичний експерт ОСОБА_21 категорично стверджував, що тяжкі тілесні ушкодження в область голови потерпілого ОСОБА_9 були спричиненні саме молотком, і він виключає, що вищезазначені тілесні ушкодження були нанесенні кулаками обвинуваченого .
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні повідомила, що працює фельдшером, була на чергуванні на День села. Близько 20 години надійшов виклик, що у с.Вирішальному біля ставка людина без свідомості. Коли приїхали, то побачили, що на спині лежить потерпілий ОСОБА_9 . Поруч були люди з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час огляду свідок виявила близько трьох пошкоджень на голові у вигляді шишок. ОСОБА_22 запитала у присутніх людей звідки з`явилися ці тілесні ушкодження, на що їй відповіли, що ОСОБА_9 йшов, падав та ударявся об стовпчики.
Крім того, вина ОСОБА_6 в скоєнні ним злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України також підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами:
- Протоколом огляду від 19.08.2018 року з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто місцевість поблизу будинку №34 по вул.Перемоги в с.Вирішальне Лохвицького району Полтавської області, де стався напад на потерпілого ОСОБА_9 . Зафіксовано, що вулиця має автодорогу з асфальтобетонним покриттям. Огляд проводився в темну пору доби, освітлення проводилось за допомогою ручного ліхтаря, крові або інших біологічних слідів, слідів взуття або транспортних засобів не виявлено. /а.с.204-206, т.1/;
- Протоколом огляду місця події від 21.08.2018 року з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто місцевість поблизу будинку АДРЕСА_3 , під час якого ОСОБА_19 вказав на ділянку дороги, де ОСОБА_6 наніс удари молотком по голові потерпілого ОСОБА_9 . Речових доказів на місці події не виявлено. /а.с.208-211, т.1/
- Повідомленням Лохвицької центральної районної лікарні від 21.08.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 був доставлений до приймального відділення з діагнозом «закритий перелом нижньої щелепи зліва, ЗЧМТ: струс головного мозку. Гематоми параорбітальної та тім`яної ділянки зліва». /а.с.207, т.1/
- Повідомленням Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського від 23.08.2018, згідно якого ОСОБА_9 перебував у даному медичному закладі на стаціонарному лікуванні з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма (18.08.2018), забій головного мозку середнього ступеню тяжкості. САК. Лівобічна пластинчата субдуральна гематома, перелом кісток склепіння та основи черепа. /а.с.212, т.1/
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_19 детально розповів та продемонстрував де та яким чином ОСОБА_6 здійснив напад на ОСОБА_9 , яким чином та в якій кількості наносив удари молотком по голові потерпілого. /а.с.213-220, т.1/
- Випискою із медичної карти ОСОБА_6 , згідно якої 25.08.2018 останній зробив незавершену суіцидальну спробу. Самопошкодження обох передпліч гострим предметом. Геморагічний шок ІІ ступеня. Постгеморагічна анемія легкого ступеня. ППР-А. /а.с.242, т.1/
- Копією з журналу №4 обліку прийому хворих у стаціонар Лохвицької центральної районної лікарні, згідно якого ОСОБА_9 госпіталізовано до хірургічного відділення даного медичного закладу 18.08.2018 о 21 год. 30 хв. /а.с.6-7, т.2/
- Висновком судово-медичної експертизи №911 від 24.09.2018, згідно якого у ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, переломів кісток черепу з переходом на основу та кісток лицевого скелету, гематом голови та субконюнктивального крововиливу правого ока, які могли утворитись не менш ніж від 3-х кратної дії тупих обмежених предметів, яким міг бути і молоток, можливо в строк та при обставинах вказаних стороною обвинувачення, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя, лише в своїй сукупності, оскільки всі вказані тілесні ушкодження знаходяться в одній анатомічній ділянці (голові) і кожен з них міг внести свій еквівалент в утворення ЧМТ. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні або близькому до них, причому тілесні ушкодження наносились підекспертному з достатньою для їх утворення силою, яка діяла переважно в напрямку підекспертного. Враховуючи, що у підекспертного мається тяжка черепно-мозкова травма, яка як правило супроводжується втратою свідомості, тому останній не міг виконувати активні дії, кликати на допомогу, кричати. Вказані тілесні ушкодження не характерні для самоспричинення та не характерні для їх утворення при падінні тіла на площину. Показання свідка ОСОБА_19 , дані ним під час проведення слідчого експерименту, загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у підекспертного ОСОБА_9 /а.с.13-15, т.2/
- Актом судово-психіатричного експерта №396 від 19.09.2018, згідно якого ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством і іншим хворобливим станом психіки не страждав та на даний час не страждає, міг та на даний час може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 під дію ч.ч.2, 3 ст.19, ст.20 КК України не підпадає, може постати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_6 не перебував в стані фізіологічного афекту чи в іншому особливому емоційному стані, що міг би розглядатись, як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. /а.с.55-66, ч.2/
Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які узгоджуються з показаннями допитаних свідків та наданими стороною обвинувачення доказами. Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що 18.08.2018 він після роботи приїхав до своєї співмешканки ОСОБА_11 , але її не було вдома. Він побув разом з дитиною ОСОБА_20 , потім йому потрібно було знов повертатися на роботу. ОСОБА_9 відвів дитинку до батьків ОСОБА_11 , а сам пішов до будинку обвинуваченого, де перебувала ОСОБА_20 , сказав їй, аби вона поверталася додому до дитини. В цей час у будинку ОСОБА_6 був сам обвинувачений, його брат ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які разом вживали пиво. Розмова з ОСОБА_20 тривала близько 2 хвилин, після чого ОСОБА_9 пішов до дитини. Згодом додому прийшла ОСОБА_16 , а разом з нею ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_9 вирушив з дому, по дорозі, близько 300 метрів від дому, він зустрів ОСОБА_6 та ОСОБА_19 . Обвинувачений вдарив його молотком, після чого ОСОБА_9 вже нічого не пам`ятав. Пізніше розповідали, що ОСОБА_6 приревнував до нього свою співмешканку. До тями ОСОБА_9 прийшов в Полтаві, через тиждень після вказаних подій. Про те, що трапилося, йому розповідала мати та ОСОБА_11 . Яким був молоток, яким йому наносили удари, ОСОБА_9 не пам`ятає. Мати ОСОБА_6 пропонувала сплатити відшкодування завданої шкоди, однак, нічого не відшкодувала.
В своїй сукупності наведені докази поза розумним сумнівом підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Водночас, суд відхиляє в якості доказу наданий стороною обвинувачення протокол обшуку від 12.09.2018 з доданим відеозаписом, проведеного у помешканні ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , за результатами якого ОСОБА_8 видала працівникам поліції одяг та взуття ОСОБА_6 /а.с.248-256, т.1/ Так, згідно висновків судово-медичних експертиз №1290 та №1291 на вказаних речах кров не знайдена. /а.с.33-36, т.2/ Таким чином, надані матеріали не мають жодного доказового значення, не доводять та не спростовують вину обвинуваченого.
З цих самих підстав суд відхиляє надані стороною обвинувачення в якості доказів протоколи огляду знаряддя вчинення злочину від 21.08.2018 та від 23.08.2018 з фототаблицями до них, згідно яких оглянуто три молотки, добровільно видані працівникам поліції ОСОБА_6 , одним з яких, останній наніс 18.08.2018 тілесні ушкодження ОСОБА_9 /а.с.221, 222-225, 226, 227-230, 235, 236-240, т.1/, а також протокол обшуку від 12.09.2018 з доданим відеозаписом, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено молоток. /а.с.257-262, т.1, 1-2, т.2/ Так, згідно висновків судово-медичних експертиз №274, 283 та №301 крові на молотках не виявлено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини непридатні для цитологічного дослідження. /а.с.16-19, 29-32, 37-40, т.2/ Таким чином, надані матеріали не мають жодного доказового значення, не доводять та не спростовують вину обвинуваченого.
Оскільки на речах обвинуваченого та на вилучених молотках не знайдено крові, не має доказового значення й висновок судово-медичної експертизи №1221 від 06.09.2018, згідно якого кров ОСОБА_9 належить до ІІ групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютенін анти-В. /а.с.20, т.2/
Крім того, суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не бив потерпілого ОСОБА_9 молотком по голові. Як вже зазначалося, обвинувачений в своїх показаннях повідомив, що ОСОБА_9 біг йому назустріч з палкою та замахувався нею, а він у відповідь лише один раз кинув молоток, який влучив в голову потерпілого. В подальшому, як зазначив ОСОБА_6 , він наніс потерпілому кілька ударів кулаком.
Такі показання обвинувачення не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 , який був очевидцем подій, що розгорталися, та в судовому засіданні під час допиту повідомив суду, що бачив як ОСОБА_6 завдав потерпілому принаймні три удари молотком в голову. Яким чином завдавав обвинувачений ударів ОСОБА_9 , свідок також продемонстрував під час слідчого експерименту. Показання свідка ОСОБА_19 та результати слідчого експерименту узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №911 від 24.09.2018, згідно якого виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитись не менш ніж від 3-х кратної дії тупих обмежених предметів, яким міг бути і молоток, а показання свідка ОСОБА_19 , дані ним під час проведення слідчого експерименту, загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у підекспертного ОСОБА_9 .
Також, суд відхиляє показання обвинуваченого про те, що він завчасно не шукав та не готував молоток спеціально для нападу на ОСОБА_9 . Так, обвинувачений в своїх показаннях вказав, що їхав до ОСОБА_9 , оскільки останній пригрозив зґвалтувати його співмешканку - ОСОБА_8 . В подальшому, по дорозі ОСОБА_6 нібито згадав, що йому в господарстві потрібен молоток, а тому він заїхав до батька та забрав молоток, який позичав йому. Однак, таке пояснення є нелогічним, адже важко зрозуміти поведінку чоловіка, який поспішає на допомогу жінці, з якою проживає однією сім`єю, та в цей час згадує та вирішує господарські потреби.
Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_19 , після того, як він передав обвинуваченому слова ОСОБА_9 про те що він вступив у статевий зв`язок із співмешканкою ОСОБА_6 , останній взяв молоток, а на запитання свідка навіщо йому молоток ОСОБА_6 відповів: «Побачиш!».
Вказане свідчить проте, що ОСОБА_6 спеціально, завчасно підготував знаряддя вчинення злочину молоток, що вказує на стадію готування до злочину, яка є характерною для злочинів з прямим умислом.
Водночас, показання обвинуваченого про те, що ОСОБА_9 біг йому назустріч та замахувався палицею, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. Така обставина не підтверджена свідком ОСОБА_19 , який був безпосереднім очевидцем подій, що відбувалися. Крім того, на місці події жодних палиць не виявлено та не вилучено.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 ППВСУ №2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Таким чином, при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
При цьому, якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого, знаряддя вчинення злочину (молоток), кількість ударів (не менше трьох), спосіб та сила їх завдання, їх локалізація (голова), тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, які є тяжкими, свідчать про наявність у ОСОБА_6 умислу саме на вбивство потерпілого. На наявність прямого умислу на вбивство вказує також поведінка ОСОБА_6 після вчинення злочину. Так, ОСОБА_6 припинив свої протиправні дії щодо потерпілого, коли останній перестав подавати ознаки життя через втрату свідомості. В подальшому обвинувачений не викликав швидку медичну допомогу, це зробила ОСОБА_11 , якій він розповів про вчинене ним протиправне діяння. Отже, ОСОБА_6 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього усі необхідні дії, які за своїм характером мали потягнути його смерть, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від волі обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 закінченого замаху на вбивство ОСОБА_9 .
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд відповідно до ст.ст.65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є особливо тяжким злочином, ступінь здійснення злочинного наміру закінченого замаху на злочин, коли потерпілий після кількох ударів молотком в голову впав на землю та втратив свідомість, і лише після цього обвинувачений припинив напад, вважаючи, що настала смерть ОСОБА_9 . Також, суд бере до уваги особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, осіб на своєму утриманні не має, шкоду, завдану злочином, потерпілому не відшкодував.
Обставин, які відповідно до ст.ст.66, 67 КК України обтяжують або пом`якшують покарання судом не встановлено.
Зважаючи на викладене, а також на положення ч.3 ст.68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, суд не знаходить.
Потерпілим ОСОБА_9 під час підготовчого судового засідання було заявлено цивільний позов. Позов мотивований тим, що внаслідок вчиненого щодо нього ОСОБА_6 злочину він зазнав матеріальної та моральної шкоди, яку обвинувачений не відшкодував.
Потерпілим виписки з медичної картки стаціонарного хворого, де міститься перелік медикаментів призначених для лікування. /а.с.65, 66/
Також, потерпілим додано до позовної заяви чеки на підтвердження понесених витрат на лікування.
Оскільки зазначені чеки не дають змоги зробити висновок, що витрати здійснені за ними, належать до витрат на лікування, цивільний позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно п.п.3, 9 ППВСУ N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок злочину йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному, душевному болі та стражданнях, зазнаних у зв`язку з протиправним поводженням відповідача.
При цьому суд враховує: ступінь тяжкості злочину; моральні та фізичні страждання позивача, докази, надані позивачем, які підтверджують погіршення стану його здоров`я.
З урахуванням викладеного, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі - 50 000 грн.
Витрати на лікування підтверджуються довідкою Лохвицької ЦРЛ від 07.09.2018. /а.с.43, т.2/
Обвинувачений вказаний позов визнав повністю, а тому він підлягає задоволенню.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди задовольнити частково.
Цивільний позов прокурора в інтересах Фінансового управління виконавчого комітету Лохвицької районної державної адміністрації та Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Фінансового управління виконавчого комітету Лохвицької районної державної адміністрації 780 грн. 28 коп.
До набрання вироку суду законної сили, запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 27.08.2018 року.
- Металевий молоток із дерев`яною ручкою та ударною його частиною округлої форми, металевий молоток із дерев`яною ручкою та ударною його частиною прямокутної форми /а.с.231, т.1/, металевий молоток із дерев`яною ручкою та ударною його частиною прямокутної форми /а.с.241, т.1/, залишені на зберіганні у Лохвицькому ВП повернути власнику ОСОБА_23 .
- Дві пари гумових капців чорного кольору, футболку червоного кольору з чорною окантовкою на манжетах та горловині, білу футболку із сірими смужками, молоток із дерев`яним руків`ям, передані до камери зберігання речових доказів Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику - ОСОБА_6 . /а.с.3, т.2/
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2