ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа: 653/4582/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/675/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень
У Х В А Л А
іменем України

22 жовтня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 24 січня 2018 року про приведення вироку суд іноземної держави у відповідність з законодавством України відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясна Поляна Генічеського району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого,

засудженого вироком Заводського району м. Мінська Республіки Білорусь від 15.11.2016 року, який приведено у відповідність із законодавством України,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені обставини

Вироком суду Заводського району м. Мінська Республіки Білорусь від 15 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуттям покарання у виправній колонії посиленого режиму за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.328 КК Республіки Білорусь (незаконне з метою збуту придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене групою осіб), ч.4 ст.328 КК Республіки Білорусь (незаконне з метою збуту зберігання, перевезення і незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене особою, що раніше вчиняла злочин передбачений статтею 328, вчинене організованою групою), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Початок строку відбування покарання з 15 листопада 2016 року.

Згідно ст.75 КК Республіки Білорусь строк перебування ОСОБА_7 в ізоляторі тимчасового тримання і під вартою з 28.02.2016 року до 14.11.2016 року зараховано у строк відбування покарання з розрахунку 1 день тримання в ізоляторі тимчасового тримання і під вартою відповідають 1 дню позбавлення волі.

Відповідно до діючого законодавства України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів кваліфікується за ч.1 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Також такі ж дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього кодексу, кваліфікуються за ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті вчинені організованою групою кваліфікуються за ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Вказаною ухвалою суду першої інстанції визначив ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки для участі в судовому засіданні його не викликали і він не отримав своєчасно копію судового рішення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вказує про те, що вчинив замах на злочин, тому покарання йому має бути призначено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, а тому розмір покарання не може перевищувати 8 років позбавлення волі.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження

У суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Глава 46 КПК України визначає порядок здійснення провадження щодо визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передачі засуджених осіб.

Статтею 610 КПК України регламентовано процесуальний порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Вказаною нормою КПК передбачено, що вказане клопотання розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження за участю прокурора.

Таким чином, розгляд судом клопотання у відсутності засудженої особи не суперечить закону, отже протилежні доводи апеляційної скарги колегія суддів визнає необґрунтованими, а апеляційні вимоги про скасування ухвали та призначення нового судового розгляду такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про передачу засуджених осіб, компетентні власті держави виконання вироку:

- продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положенням статті 10; або

- визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Вироком суду Заводського району м. Мінська Республіки Білорусь від 15 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено строком на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуттям покарання у виправній колонії посиленого режиму за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.328 КК Республіки Білорусь (незаконне з метою збуту придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене групою осіб), ч.4 ст.328 КК Республіки Білорусь (незаконне з метою збуту зберігання, перевезення і незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене особою, що раніше вчиняла злочин передбачений статтею 328, вчинене організованою групою), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, та ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Водночас, санкція ч.3 ст.328 КК Республіки Білорусь передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяті років з конфіскацією майна або без конфіскації, а санкція ч.4 ст.328 КК Республіки Білорусь передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з конфіскацією майна або без конфіскації.

Згідно із ч.2 ст.11 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання від 12.06.2009 року, держава виконання вироку забезпечує продовження відбування покарання відповідно до свого законодавства, не погіршуючи становища засудженого. Питання, пов`язані з виконанням покарання.

Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може бути перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Враховуючи те, що санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено максимальний строк позбавлення волі, що становить 12 років з конфіскацією майна, тобто є меншим, ніж призначений ОСОБА_7 за вироком Заводського району м. Мінська Республіки Білорусь від 15 листопада 2016 року, який становить 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, суд першої інстанції обгрунтовано визначив ОСОБА_7 максимальний строк позбавлення волі, передбачений КК України, а саме 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України строк покарання у виді 12 років позбавлення волі, відповідає закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що на підставі ст.ст.68,69 КК України йому необхідно пом`якшення покарання, позбавлені підстав і не грунтуються на законі.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, є неспроможними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали суду першої, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , відсутні.
Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 24 січня 2018 року про приведення вироку Заводського району м. Мінська Республіки Білорусь від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 у відповідність з законодавством України залишити без зміни.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2