Справа № 297/1854/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2019 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у не вчиненні інших слідчих дій у визначені КПК України строки,

встановив:

29 серпня 2019 року до Берегівського районного суду поступила скарга ОСОБА_3 , подана в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у не вчиненні інших слідчих дій у визначені КПК України строки.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 23.04.2019 року слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, внесено відомості до ЄРДР за № 0000371 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_4 .. Так, скаржник вважає, що в ході вказаного кримінального провадження прокурором та органом досудового розслідування не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, так слідчим не проведено слідчі дії, спрямовані на встановлення істини у справі у розумні строки, а саме не допитано його як потерпілого, свідків та очевидців подій, не застосовано заходи забезпечення кримінального провадження, не призначено судовомедичну експертизу для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та не прийнято жодного процесуального рішення.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а саме ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 06.09.2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні № 0000371 скасовано та призначено новий розгляд скарги.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав і просив її задовольнити, при цьому пояснив, що слідчий не виконав жодних слідчих дій, не допитав його як потерпілого. Також скаржник зазначив, що із клопотанням про необхідність проведення слідчих дій, вказаних у скарзі, звертався до слідчого лише усно. Крім цього, ОСОБА_3 уточнив скаргу зазначив при цьому, що просить надати слідчому строк в один місяць для виконання слідчих дій вказаних у скарзі.

Прокурор Берегівської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду скарги належним чином.

Вивчивши скаргу, заслухавши думку скаржника, долучені до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Суб`єктом такого оскарження може бути, зокрема, заявник, потерпілий, його представник.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор розпочинають досудове розслідування негайно після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і невідкладно у письмовій формі повідомляють про початок досудового розслідування, його підставу та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті керівника органу прокуратури.

Досудове розслідування визначається у п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, як стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Процесуальні строки, згідно зі ст. 113 КПК України, - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без неправомірної затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк досудового розслідування, відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру становить у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості (ч. 1 ст. 125 КК України) дванадцять місяців. Протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування, за загальним правилом, повинно бути закінчено.

Аналіз цих норм кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку, що протягом строку, визначеного у ст. 219 КПК України, слідчий і прокурор зобов`язані зібрати, перевірити та оцінити з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, всі належні докази, які мають скласти підставу для його закінчення однією з форм, передбачених у ст. 283 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, скаржником доведено, що необхідні слідчі дії слідчим не проведені, а вони необхідні для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що слід зобов`язати слідчого в місячний строк виконати вказані скаржником ОСОБА_3 у скарзі слідчі дії, а у разі вирішення, що деякі з них не потрібні для встановлення обставин справи та завдань кримінального провадження, відмовити вмотивованою постановою.

Крім того, згідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України бездіяльність слідчого та прокурора не визнається, слідчий суддя може лише зобов`язати вчинити певну дію.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що уточнена скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Уточнену скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області у місячний строк виконати наступні слідчі та процесуальні дії:

1.Допитати скаржника ОСОБА_3 як потерпілого.

2.Вирішити питання про призначення судово - медичної експертизи.

3.Провести допит всіх свідків і очевидців, на яких вказує потерпілий.

4.Вилучити та визнати диск з фрагментами аудіо запису події 14.10.2018 року як речовий доказ по кримінальному провадженню.

5.Вжити відповідні заходи забезпечення, передбачені КПК України;.

6.Провести інші слідчі дії необхідні для визначення обставин справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1