Справа № 192/1897/18
Провадження № - 1кп/201/279/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000618, № 0000689 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою-технічною, не одружений, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 05 жовтня 1999 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 ч. 2, ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстроченням виконання вироку на 2 роки та штрафом 680 гривень;
- 11 листопада 2003 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 198, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 14 грудня 2004 року Уманським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 23 вересня 2005 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі; 14 квітня 2011 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на 9 місяців 27 днів;
- 11 травня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільненого від відбування покарання 05 листопада 2014 року умовно-достроково на 8 місяців 5 днів,
- 26 травня 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 06 липня 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК Українидо 3 років 2 місяців позбавлення волі,
- 21.12.2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяці позбавлення волі; звільнився 17.01.2018 року на підставі ухвали Красногвардійського районного суду від 09.01.2018 року ст. 81 КК України умовно-достроково на 11 місяців 25 днів;
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22 вересня 2018 року близько 10 години 00 хвилин, знаходячись в гостях в будинку АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, помітив лежачий на журнальному столику на зарядці мобільний телефон та керуючись раптово виниклим умислом направленим на таємне повторне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, скориставшись алкогольним сп`янінням власників будинку та відсутністю сторонніх осіб, близько 14 години 00 хвилин, шляхом вільного доступу, зняв із зарядки мобільний телефон та поклав собі до кишені, тим самим таємно повторно викрав мобільний телефон «QUMO QEST 474», який належить ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1332 гривень 00 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Також ОСОБА_3 02.11.2018 року близько 05 години 00 хвилин, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_6 керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне повторне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, скориставшись тим, що всі сплять та відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відкрив сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 300 грн., взяв їх та поклав собі до кишені, тим самим таємно повторно викрав грошові кошти у сумі 3000 грн., які належать ОСОБА_6 , після чого з місця скоєння злочину з викраденими грошима зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєних злочинах визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав пояснення, які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальних актах.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66, ст.67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставин, даним про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року по якому має невідбуте покарання 11 місяців 25 днів, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, 1 місяця позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року, визначивши остаточно до відбування три роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_3 під вартою з 01.12.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1