Справа № 202/3938/19
Провадження № 1-кс/202/6525/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000144 від 28.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000144 від 28.05.2019 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 28.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з травня 2019 року по теперішній час група невстановлених осіб у складі трьох чоловіків, незаконно, за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства над потерпілим ОСОБА_5 та його близьким родичам, вимагають у останнього передати право власності на його майно.
В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що відповідно до показань потерпілого ОСОБА_5 , він є співвласником Приватної фірми «ЮНЕС» (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Передова, 614-А). Так, до 21.05.2019 року йому також належало 90 % частки у статутному капіталі ТОВ «Транспромгаз» (), а 10 % належали ОСОБА_6 . Із нерухомого майна йому на праві власності належить приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Також у власності маються транспортні засоб комерційного призначення (сідлові тягачі): «VOLVO FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; «VOLVO FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; «VOLVO FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_3 ; «SCANIA R124», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Приблизно у 2009 році ним від ОСОБА_7 були у позику отримані грошові кошти в розмірі 30000 доларів США, які в подальшому ним були повернуті йому у повному обсязі, у 2017 році ним від ОСОБА_8 були у позику отримані грошові кошти в розмірі 20000 доларів США, які ним в подальшому були йому повернуті у повному обсязі. Окрім повернутих коштів за користування коштами були сплачені проценти в розмірі 30000 доларів США по факту використання позичених грошей. Будь-яких договорів позики із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у письмовій формі не складали. 10.05.2019 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , (останній є зятем ОСОБА_8 та приблизно з березня 2019 року працював логістом у ПП «Юнес») приїхали до нього на роботу, де стояли належні потерпілому автомобілі, та у категоричній формі висловили неправомірні вимоги про те, щоб на наступний день, тобто 11.05.2019 року, він їм віддав ще 55000 доларів США та належні корпоративні права на підприємство ТОВ «Транспромгаз» (), а також здійснив на їхню користь відчуження усіх належних комерційних транспортних засобів сідлових тягачів. При цьому вказані особи у грубій формі висловлювали на його адресу погрози застосування фізичного насильства (побиття), погрожували вбивством, у разі невиконання їх вимог. В подальшому протягом наступних днів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 неодноразово приїжджали до нього на роботу та у грубій формі, із висловленням погроз застосування фізичного насильства, вимагали передання їм права власності на частини належних йому підприємств та комерційних транспортних засобів, які використовувалися у господарській діяльності підприємствами ТОВ «Транспромгаз» () та Приватною фірмою «ЮНЕС» (). Вказані вимоги і погрози сприймав реально та боявся за своє життя і здоров`я. 17.05.2019 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 під тиском і вимогами, поєднаними з погрозами застосування насильства та вбивства потерпілого, змусили вчинити дії щодо перереєстрації належної йому 90 % частки у статутному капіталі ТОВ «Транспромгаз» (). За проханням потерпілого ОСОБА_6 також переоформив свої 10% частки статутного капіталу на ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . При цьому директором вказаного товариства став ОСОБА_9 . Однак в подальшому вказані особи продовжують погрожувати йому, його цивільній дружині ОСОБА_11 , надсилаючи смс-повідомлення з погрозливим змістом, переслідують його автотранспорт, постійно перечікують його за місцем мешкання, здійснюючи психологічний тиск, та вимагають переоформити право власності на ТОВ «Транспромгаз» () та ПФ «Юнес», бухгалтерськими документами яких вони заволоділи та розпоряджаються на власний розсуд.
Відповідно до показань ОСОБА_11 , остання мешкає спільно з ОСОБА_5 , який був засновником ТОВ «Транспромгаз» та ПП «Юнес». Приблизно з травня 2019 року стала помічати зміну у настрої та поведінці ОСОБА_5 , який постійно був засмучений, тривожний. На питання з приводу зміни настрою не відповідав. В подальшому помітила, що ОСОБА_5 постійно надходять телефонні дзвінки, після спілкування він ще більше засмучувався та був у депресивному стані. Через якийсь час ОСОБА_5 повідомив, що його знайомі протягом декількох місяців вимагають переоформити на них його бізнес під приводом начебто повернення боргу. Який він давно віддав навіть у більшій сумі ніж брав у борг. А також повідомив, що йому погрожують вбивством і фізичною розправою у випадку, якщо він це не зробить. Через що у середні травня 2019 року, не витерпівши погроз та під впливом постійних вимог, він переоформив документи з приводу корпоративних прав на ТОВ «Транспромгаз». На її вмовляння звернутися до поліції він переконував небезпекою та можливістю реалізувати свої погрози з приводу фізичної розправи вказаними особами. 24.05.2019 року, приблизно о 16:00 год., до будинку № 27 по вул. Східній у м. Дніпрі, коли ОСОБА_12 вдома не було, приїхав чоловік, який назвався ОСОБА_13 , який, погрожуючи застосуванням до неї насильства та зґвалтуванням, вимагав від неї вплинути на ОСОБА_5 з приводу вчинення ним дій, які вони вимагають.
При огляді мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5 встановлено наявність смс-повідомлень погрозливого змісту.
Відповідно до договору № 01501013 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню небезпечних вантажів автомобільним транспортом від 08.02.2017 року, укладеного між ТОВ «Транспромгаз» та ПАТ «Лінде Газ Україна», ТОВ «Транспромгаз» здійснює перевезення регулярне перевезення вантажу, а ПАТ «Лінде Газ Україна» за отримані послуги сплачує грошові кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «Транспромгаз» № НОМЕР_5 , який відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО 380805.
Відповідно до договору № 015010132 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню небезпечних вантажів автомобільним транспортом від 08.02.2017 року, укладеного між ПРИВАТНОЮ ФІРМОЮ «Юнес» та ПАТ «Лінде Газ Україна», ПРИВАТНА ФІРМА «Юнес» здійснює регулярне перевезення вантажу, а ПАТ «Лінде Газ Україна» за отримані послуги сплачує грошові кошти на розрахунковий рахунок ПРИВАТНОЇ ФІРМИ «Юнес» НОМЕР_6 , який відкритий в ПАТ «Акцент-Банк» МФО 307770.
11.06.2019 року грошові кошти, які знаходяться на рахунках Приватної фірми «ЮНЕС» () та ТОВ «Транспромгаз» (), постановою слідчого визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Тому слідчий з метою збереження речових доказів просила накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на рахунок № НОМЕР_6 , що відкритий в ПАТ «Акцент-Банк» МФО 307770, котрий належить ПРИВАТНІЙ ФІРМІ «Юнес» ().
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 28.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1 89 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Також клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна відповідно до процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000144 від 28.05.2019 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1