Постанова

Іменем України
03 жовтня 2019 року

м. Київ
Справа № 296/895/18
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/776/558/18

Провадження № 51 10328 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005792 від 02 листопада

2017 року, щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 125 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 16 травня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1020 гривень.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6

3 577 гривень 25 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 8 000 гривень моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він

02 листопада 2017 року приблизно об 11 годині 10 хвилин у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у ході конфлікту на ґрунті неприязних відносин ліктем правої руки штовхнув у праву руку ОСОБА_6 , на що остання зробила зауваження. Після чого ОСОБА_7 схопив рукою ОСОБА_6 за шию та вдарив її головою декілька разів об дверну раму, потерпіла намагалася його відштовхнути, однак він хапав її за руки. У подальшому ОСОБА_7 знову схопив правою рукою ОСОБА_6 за шию та, застосовуючи фізичну силу, пригинав її головою до підлоги та вдарив правою щокою об підлогу, а коли потерпіла намагалася підвестись, невідомим предметом спричинив останній подряпину на правій нозі. У результаті таких дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано і призначено новий розгляд у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а в іншій частині вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, вважає, що винуватість ОСОБА_7 не встановлено та не доведено належними доказами, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, неправдивих і упереджених показаннях потерпілої та зацікавлених осіб з її сторони. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, встановивши наявність підстав, передбачених ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України, не закрив кримінальне провадження. Указує на те, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, інвалідом 2-ої групи, у вересні-жовтні 2016 року переніс інфаркт міокарда, а тому не міг вчиняти активних насильницьких дій по відношенню до інших. Вважає, що суд не врахував усіх даних про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером по інвалідності, а також висновок органу з питань пробації в досудовій доповіді.

Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Потерпіла та прокурор у судовому засіданні вважали касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 необґрунтованою і просили залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності його вини у заподіянні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд послався, у тому числі, на: показання самого ОСОБА_7 , який не заперечував, що 02 листопада

2017 року перебував у приміщенні зазначеної квартири і між ним та невісткою відбувся конфлікт; показання потерпілої ОСОБА_6 про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ; показання свідків ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про наявність на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у день події, які підтвердили, що між останньою та її свекром були неприязні відносини; показання свідка ОСОБА_12 , яка як працівник Житомирського БТІ в день події здійснювала огляд приміщення зазначеної квартири для підготовки технічної документації, про те, що між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 виникла сварка, після чого вона пішла з квартири, однак чула крики потерпілої; дані, які містяться в протоколі прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 02 листопада 2017 року та протоколі проведення слідчого експерименту від 20 листопада 2017 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 на місці показала обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень; висновок судово-медичної експертизи від 12 грудня 2017 року № 2672 про тяжкість виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які могли бути спричинені за обставин вказаних потерпілою при проведенні слідчого експерименту.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 125 ч. 2 КК України. При цьомусуд оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого є необґрунтованими.
При призначенні покарання ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, а також дані щодо обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером по інвалідності, висновок органу з питань пробації в досудовій доповіді, а також думку учасників судового провадження щодо міри покарання. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом встановлено не було.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства і призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкції ст. 125 ч. 2 КК України, мотивувавши таке рішення.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_6 на вирок місцевого суду, перевірив доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, недоведеність винуватості ОСОБА_7 , істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які аналогічні доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_8 , визнав їх безпідставними, належним чином мотивувавши своє рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не встановлено.

Покарання, призначене ОСОБА_7 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Переконливих доводів, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо призначеного покарання за матеріалами провадження не встановлено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_8 , скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3