Справа № 307/1103/14-к
Провадження № 1-кс/307/141/14
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором прокуратури Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

ВСТАНОВИВ:

В переведенні слідчого відділення Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження №0000081 від 11 січня 2013 року по підозрі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вонігово Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , 2003 року народження, працюючого старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, яка відповідно до ст.25 Закону України «Про державну службу» відноситься до 7 категорії посад державних службовців та якому присвоєно 12 ранг державного службовця, будучи службовою особою, уповноваженою на здійснення функцій представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали в його протиправному збагаченні, вимагав та одержав від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , хабара в розмірі 100 доларів США та 4000 гривень, за виконання в інтересах останнього дій з використанням службового становища, при наступних обставинах.

Так, на початку жовтня 2012 року старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_6 , під час зустрічі з ОСОБА_8 , який являвся боржником у виконавчому провадженні №357/8 (номер ЄДРВП НОМЕР_1 ), відкритому ОСОБА_6 за виконавчим листом №1-41/10 від 31.12.2010 року, виданим Тячівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 53 975 гривень, за припинення вчинення ним у вказаному провадженні виконавчих дій без проведення фактичного стягнення з ОСОБА_8 суми боргу, вимагав від останнього хабара в розмірі 10 % від зазначеної суми боргу, що становило близько 5000 гривень, погрожуючи при цьому ОСОБА_8 , якщо той не погодиться на його умови, продовжувати вчиняти стосовно нього виконавчі дії. Тоді ж ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 частину визначеного останнім розміру хабара в сумі 100 доларів США, залишивши їх за вказівкою ОСОБА_6 в приміщенні автомагазину в АДРЕСА_4 .

Одержавши від ОСОБА_8 частину хабара в сумі 100 доларів США і діючи в інтересах останнього, 6 жовтня 2012 року ОСОБА_6 склав акт про відсутність у ОСОБА_8 майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, та 18 жовтня 2012 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника ( ОСОБА_8 ) майна, на яке можна звернути стягнення, тобто, використовуючи своє службове становище, вчинив дії та прийняв рішення на користь ОСОБА_8 , про що останнього не повідомив. Надалі, продовжуючи протиправні дії, в період з жовтня 2012 року по 23 січня 2013 року ОСОБА_6 неодноразово під час телефонних розмов та при зустрічі з ОСОБА_8 вимагав від нього решту хабара, а 23 січня 2013 року, реалізовуючи свій злочинний умисел на одержання всієї визначеної ним суми хабара, зустрівся з ОСОБА_8 на території автозаправної станції «Маркет», що розташована по вул. Головній, 444 в смт.Буштино Тячівського району, де в цей же день близько 17-ї години, знаходячись в салоні свого автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_2 , особисто одержав від ОСОБА_8 ще 4000 гривень хабара.

Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (одержання службовою особою хабара у значному розмірі за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням хабара), відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.368 КК України.

Після того, як ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 в якості хабара 4000 гривень, останній вийшов з салону автомобіля та попрямував до свого вантажного автомобіля, на якому під`їхав до АЗС. В цей час, з метою фіксації отримання ОСОБА_6 хабара, на місце події на автомобілях під`їхали працівники міліції. Побачивши працівників міліції та зрозумівши, що проводиться документування його злочинної діяльності, ОСОБА_6 різко виїхав з території АЗС на вул.Головну та на великій швидкості поїхав в сторону центру смт. Буштино, намагаючись таким чином залишити місце події. Працівники міліції на своїх автомобілях поїхали вслід за ОСОБА_6 та розпочали його переслідування, однак ОСОБА_6 , маневруючи, звернув з вулиці Головної в бік вулиці Шевченка в смт. Буштино. В ході його переслідування працівниками міліції ОСОБА_6 залишив свій автомобіль марки «Лада 112» на вулиці Шевченка біля паркану будинку №65 та втік у невідомому напрямку.

23 січня 2013 року було проведено огляд місця події в смт. Буштино по вул. Головній, 444 Тячівського району, на території АЗС «Маркет», в ході чого вилучено одну купюру номіналом двісті гривень, з слідами барвника жовтого кольору.

24 січня 2013 року, на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду, було проведено обшук автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_2 , в ході обшуку вилучено дві купюри номіналом двісті гривень, з слідами барвника жовтого кольору, а також вилучено змиви з внутрішньої ручки водійських дверцят, з керма, важеля коробки передач, важеля ручного гальма.

25 січня 2013 року проведено обшуки по місцю проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , та за місцем його реєстрації в АДРЕСА_1 . В ході обшуків місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено.

Водночас під час відвідування житла ОСОБА_6 та допитів його дружини та батьків встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 за місцем проживання та за місцем реєстрації після 23 січня 2013 року не з`являвся і його місцеперебування невідоме. За повістками про виклик ОСОБА_6 не з`являється.

14 лютого 2013 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, шляхом надіслання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 за місцем його реєстрації та місцем фактичного проживання.

Допитати ОСОБА_6 з приводу суті підозри не представилось можливим, у зв`язку з тим, що останній по місцю проживання, по місцю реєстрації був відсутній.

18 лютого 2013 року, підозрюваний ОСОБА_6 оголошений в розшук.

06 березня 2014 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

03 лютого 2014 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

12 березня 2014 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 відновлено.

Підставою для внесення даного клопотання стало те, що підозрюється ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч.3 ст.368 КК України карається позбавленням волі на строк від 5 до 10 років, та те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, про що свідчить його поведінка після вчинення кримінального правопорушення (втеча з місця події, відсутність його за місцем проживання та реєстрації протягом тривалого часу), знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні ст. слідчий підтримав клопотання посилаючись на обставини викладені у ньому.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні вину свою не визнав, просить не застосувати до нього запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою, при цьому стверджує, що йому не було відомо про підозру його у вчиненні кримінального правопорушення, а тому він виїхав в м. Москву на сезонні роботи.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні вважає, що не має підстав для обрання відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки йому не було відомо, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а тому виїхав за межі України на сезонні роботи.

Вивчивши матеріали клопотання, дослідивши матеріали досудового розслідування, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.368України.

За матеріалами справи підозра ОСОБА_6 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, при цьому підозрюваний ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, про що свідчить його поведінка після вчинення кримінального правопорушення (втеча з місця події, відсутність його за місцем проживання та реєстрації протягом тривалого часу), знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, здійснити повторні кримінальні проступки, щодо інших осіб. Посилання прокурора на можливість підозрюваного такими діями перешкоджати кримінальному провадженню також є доцільними, в наслідок чого, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, до підозрюваного слід застосувати виключний запобіжний захід, з зазначенням розміру застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вонігово Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , 2003 року народження, працюючого старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, з зазначенням розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто 31 березня 2014 року.

Строк дії ухвали до 30 травня 2014 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме у розмірі 24360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн., встановленої станом на 01 січня поточного року 1218 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Тячівського районного суду: р/р 0422; МФО (код банку) 812016; ; Банк отримувача ГУ ДКСУ в Закарпатській області; одержувач ТУ ДСА України в Закарпатській області .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Тячівського районного суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Ужгородського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Ужгородського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово ст. слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 , прокурора прокуратури Тячівського району ОСОБА_3 та слідчого суддю Тячівського районного суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1