Провадження № 1-кс/344/8479/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про неповернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді надійшла скарга представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про неповернення тимчасово вилученого майна. Просив зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 вилучений автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Заявник вважає, що тимчасово вилучене майно повинно бути йому повернуто, оскільки слідчий з клопотанням до суду про накладення арешту не звертався.

Представник скаржника подав заяву про розгляд скарги за відсутності скаржника та його представника.

Слідчий ОСОБА_5 подав заяву про розгляд скарги без його участі, стосовно вимог скарги заперечив. Зазначив, що арешт на автомобіль не накладався.

Дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження, прихожу до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000863 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

13 березня 2019 року під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключами та документами.

За ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасового вилучення майна. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частиною 1 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Отже, законодавцем чітко визначено, що на речовий доказ, який потрібен стороні кримінального провадження на певний термін досудового розслідування необхідно отримати ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів (ст. 160-166 КПК України) або накласти на нього арешт (ст 170-174 КПК України).

Пунктом 15 ч. ст. 7 КПК України передбачено змагальність сторін у кримінальному провадженні та свобода у поданні ними до суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000863 слідчий не звертався з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга на дії слідчого, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна підлягає задоволенню, оскільки арешт на нього, як того вимагають норми КПК України, не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 вилучений автомобіль марки «Toyota Avensis», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ключами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1