Справа № 199/8733/19
В И Р О К
іменем України
31 жовтня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001520, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, утримує двох малолітніх дітей, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрований та фактично за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 приблизно о 23:40 год. 04 вересня 2019 року проходив біля будинку АДРЕСА_2 , а саме: біля прибудинкової території, яка огороджена бетонним парканом із металевою хвірткою, що закривається із середини та використовується виключно мешканцями квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку для зберігання майна.
Перебуваючи біля вищезазначеного будинку, ОСОБА_6 побачив, що на вказаній огородженій прибудинковій території нікого не має, а біля входу зберігаються велосипеди, належні мешканцям вказаної квартири. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення вказаного чужого майна. Реалізуючи зазначений злочинний намір, розуміючи злочинний характер своїх дій, ОСОБА_6 переліз через бетонну огорожу, чим минув засіб охорони від сторонніх осіб, та проник до вказаної огородженої прибудинкової території, який використовується для зберігання майна.
Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вони носять таємний характер, діючи умисно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, взяв велосипед марки «Bergamont Blades 2», вартістю 4100 грн., який належить ОСОБА_4 , та покотив його за межі двору. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, маючи доступ до замикаючого пристрою на хвіртці огородженої прибудинкової території, відчинив її та, викотив велосипед, після чого з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 4100 грн.
ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, визнав в повному обсязі. Показав, що потерпілу він знав до цих подій, оскільки мешкає поруч, і знав, що в дворі останньої стоять велосипеди. У зв`язку з народженням маленької дитини йому потрібні були кошти, яких не вистачало, тому він вирішив вчинити крадіжку одного з велосипедів. 04 вересня 2019 року близько опівночі він підійшов будинку АДРЕСА_2 , переконався, що ніхто його не бачить, переліз через бетонну огорожу двору потерпілої і взяв один з велосипедів. Після цього зсередини відкрив замок на хвіртці огорожі та через неї викотив викрадений велосипед. Цей велосипед він в ту ж саму ніч здав до ломбарду, за що отримав 2000 грн., які витратив на потреби родини. З вартістю викраденого майна згоден. У вчиненому розкаюється та просить суворо його не карати.

Крім визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що проживає в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 . Прибудинкова територія вказаного будинку частково огороджена бетонним парканом з металевою хвірткою і цією огородженою територією користується лише її родина для зберігання на ній їх майна. Зокрема, там в теплу пору року зберігається і її велосипед «Bergamont Blades 2». Вранці 05 вересня 2019 року близько 7-ї години вона виявила зникнення цього велосипеду і той факт, що металева хвіртка, яка звечора була зачинена, виявилася відчиненою, що за відсутності ключа можна було зробити зсередини. З цього приводу вона звернулася до поліції. В той же день викрадений велосипед нею був викуплений в ломбарді за власні кошти в сумі 2000 грн. Обвинувачений їй нічого не відшкодовував.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 05 вересня 2019 року, ОСОБА_4 просить органи поліції вжити заходи до невідомої особи, котра в нічний час за адресою: АДРЕСА_4 , таємно скоїла крадіжку велосипеду марки «Бергамонт» сіро-синього кольору.

У відповідності до протоколу огляду місця події, під час проведення 05 вересня 2019 року в період часу з 08:16 год. до 08:30 год. огляду встановлено, що місцем події є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , огороджена парканом з бетонних плит висотою біля 2 метрів. Прохід на територію домоволодіння здійснюється через одностворчату металеву хвіртку, обладнану врізним замком, який на час огляду не має слідів механічних пошкоджень. Також під час огляду було виявлено та зафіксовано слід низу взуття на території подвір`я.

З дослідженого судом договору про надання фінансового кредиту під заставу № 37.37756/0 від 05 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_6 в ломбарді ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко» під заставу велосипеду «Bergamont Blades 2» отримав фінансовий кредит в розмірі 2000 грн.

Судом переглянуто наданий ломбардною установою диск з записом із камер відеоспостереження, на якому зафіксовано момент отримання ОСОБА_6 05 вересня 2019 року фінансового кредиту під заставу велосипеда.

За протоколом огляду місця події, 05 вересня 2019 року в період часу з 10:00 год. до 10:20 год. слідчим поліції за адресою: м. Дніпро, пр-т Слобожанський, б. 1, оглянуто та вилучено велосипед марки «Bergamont Blades 2», який в той же день переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 .

Окрім цього, слідчим поліції за відповідним протоколом огляду від 12 вересня 2019 року оглянуто та вилучено добровільно надане ОСОБА_6 взяття.

Згідно висновку трасологічної експертизи № 9/4.1/483 від 09 жовтня 2019 року, слід низу взуття, зафіксований на двох фотозображеннях 05 вересня 2019 року під час огляду місця події по вул. Каспійській, 7, придатний для встановлення групової приналежності та ідентифікації низу взуття, яким був утворений, і утворений підметковою частиною низу взуття на праву ногу ОСОБА_6 .

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 4338-19 від 24 вересня 2019 року, за яким станом на 05 вересня 2019 року ринкова вартість велосипеду «Bergamont Blades 2» становить з ПДВ 4100 грн.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Надаючи кримінально-право оцінку діянням ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне окремо обговорити наявність в його діяннях такої кваліфікуючої ознаки, як «проникнення у інше сховище».

Суд враховує, що в кожному конкретному кримінальному провадженні, де обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України (ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України) включає кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», належить встановити об`єктивні обставини, які дозволяють ідентифікувати відповідне місце чи територію як «сховище». Ці обставини з огляду на положення статей 91-94 КПК України підлягають обов`язковому доказуванню.

Суд також враховує правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к), за якими чинний КК не містить законодавчої дефініції поняття «сховище», однак його тлумачення дається в усталеній судовій практиці та в доктрині кримінального права. Так, у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо». Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі № 5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища». Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб. З огляду на це, належним чином огороджена територія домоволодіння, яка використовується для постійного чи тимчасового зберігання майна, як правило, може бути визнана сховищем. Проте не можна вважати сховищем подвір`я, огорожа якого не перешкоджає проникненню туди сторонніх осіб, внаслідок незавершеності (окремі частини подвір`я не мають суцільного паркана), наявності пошкоджень (проломів), конструктивних особливостей (невелика висота, складається лише зі стовпів та жердин чи дроту, не містить воріт чи хвірток). Також не може виступати сховищем таке подвір`я, яке є загальнодоступним, зокрема, коли на ньому є об`єкти громадського користування (наприклад, колодязь, туалет) чи через нього проходять спільні комунікації (зокрема, стежка), або влаштовані пристосування, які полегшують доступ на подвір`я тощо.

За встановлених судом фактичних обставин, місцем вчинення злочину є огороджена частина прибудинкової території. З показів потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 та протоколу огляду місця події вбачається, що вказана прибудинкова території була належним чином огороджена, обладнана металевою хвірткою з запірним пристроєм з метою створення перешкод для проникнення на таку прибудинкову територію сторонніх осіб. Самим ОСОБА_6 визнаний той факт, що вхід на огороджену частину прибудинкової території не був вільним і для проникнення до нього йому довелося вживати додаткових заходів перелазити через бетонну огорожу.

З огляду на викладене, належним чином огороджена частина прибудинкової території, яка перешкоджала проникненню туди сторонніх осіб, та використовувалася для постійного зберігання майна, визнається судом сховищем, і діяння ОСОБА_6 з прикладання додаткових зусиль для проникнення на таку територію кваліфікуються судом як проникнення до сховища.

Таким чином, вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого сховища.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисними, корисливим, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілої, той факт, що викрадене майно повернуто потерпілій, однак не внаслідок волевиявлення обвинуваченого, відомості про особу обвинуваченого.

Останній має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, одружений, утримує двох малолітніх дітей, не має постійного джерела доходу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щиросердне каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті особливої частини КК України, оскільки суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують таке покарання, наявність на утриманні у обвинуваченого двох малолітніх дітей, відповідні позиції потерпілої та прокурора, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Судом до розгляду у межах кримінального провадження було прийнято цивільний позов ОСОБА_4 , за яким остання просить суд стягнути з ОСОБА_6 на її користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 2000 грн. (витрати, понесені на викуп велосипеду з ломбарду) та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, однак вважає заявлений розмір відшкодування моральної шкоди завищеним.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, суд виходить з того, що за приписами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є, в тому числі, втрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Сам факт спричинення ОСОБА_6 майнової шкоди потерпілій встановлений судом, і за таких обставин ОСОБА_6 , як особа, яка протиправними винуватими діями завдала такої шкоди, на підставі ст. 1166 ЦК України зобов`язаний відшкодувати її в повному обсязі.

Оскільки ОСОБА_4 просить суд про стягнення відшкодування майнової шкоди у межах встановленого судом розміру, їх позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що у відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Обов`язок доведення факту наявності душевних страждань покладається на позивача.

Належних та допустимих доказів того, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину ОСОБА_4 зазнала будь-яких душевних страждань суду не надано, а сам по собі факт вчинення відносно ОСОБА_4 злочину, за встановлених судом фактичних обставин, а в першу чергу, з врахуванням часу, на який велосипед вибув з володіння останньої (в межах одного дня), не презюмує такого його наслідку, як спричинення моральної шкоди потерпілій.

Оскільки не доведено сам факт спричинення потерпілій моральної шкоди, позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення її відшкодування задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у загальному розмірі 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок.

Речові докази:

-велосипед «Bergamont Blades 2», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити останній;

-пару взяття, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номер 01502), повернути ОСОБА_6 ;

-диск із записом з камер відеоспостереженням ломбардної установи залишити в матеріалах кримінального провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задовольнити в повному обсязі стягнути з ОСОБА_6 на її користь відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування моральної шкоди, завданої злочином - відмовити в повному обсязі.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

31.10.2019