Справа № 629/6293/18
Провадження № 1-кс/629/1854/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії слідчого, посилаючись на те, що 18.05.2019 року слідчим прийнята постанова про закриття кримінального провадження № 0002592 від 21.09.2016 року, про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 192 КК України, яка отримана ним 11.11.2019 року. Вважаючи, що слідчий Лозівського ВП ГУНП в Харківській області необґрунтовано, без дослідження всіх обставин справи, закрив кримінальне провадження, просить суд скасувати зазначену постанову. Зазначає, що слідчим не було досліджено матеріали кримінального провадження № 000279 за 2013 рік та матеріали цивільної справи № 629/485/13-ц, не проведено слідчий експеримент з ОСОБА_3 та свідками: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , не було встановлено всі обставини події, не виконані вимоги ухвали слідчого судді від 27.08.2018 року та передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження 0002592 від 20.09.2016 року.
ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали, з підстав викладених в ній.
Слідчий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи було повідомлено Лозівський ВП ГУНП в Харківській області своєчасно та належним чином, слідчому судді було надано кримінальне провадження № 0002592 для огляду в судовому засіданні.
Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0002592, слідчий суддя доходить до такого висновку.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Виходячи з вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч.1 ст.283 КПК України, є його припинення шляхом закриття провадження.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому, провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів /ст.ст.2, 284 КПК України/.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу /ст. 110 КПК України/.
На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0002592 від 21.09.2016 року до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_3 про скоєння ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 192 КК України.
Згідно ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2016 року, відомості за даним фактом 21.09.2016 року були внесені до ЄРДР за № 0002592 за ч. 2 ст. 192 та № 0002593 ч. 1 ст. 384 КК України.
Постановою прокурора Лозівської місцевої прокуратури в Харківській області ОСОБА_10 матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0002592 та № 0002593 об`єднані в одне провадження за № 0002592.
Постановою слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 18.05.2019 року закрито кримінальне провадження № 0002592 від 21.09.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що в ході досудового розслідування не отримано доказів, які підтверджують факт скоєння злочину ОСОБА_5 чи іншими особами з підприємства ПАТ «Укрспецвагон» за ч.1 ст. 384, ч. 2 ст. 192 КК України.
З вказаною постановою скаржник не згодний, вважає необґрунтованою та прийнятою без дослідження всіх фактичних обставин справи. Вказував, що дослідження матеріалів кримінального провадження № 000279 за 2013 рік та цивільної справи № 629/485/13-ц необхідно, оскільки в них містяться оригінали протоколів допиту ОСОБА_5 як свідка, оригінал рішення суду, допиту ОСОБА_5 як свідка в суді. Не заперечував, що копії рішення суду від 04.04.2013 року, протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 15.10.2013 року, від 06.01.2014 року відповідають оригіналам. Вказав , що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2013 року після апеляційного та касаційного перегляду було залишено без змін.
Слідчий суддя ураховує, що в ухвалах слідчих суддів від 27.08.2018 року, від 29.11.2018 року міститься вказівка про дослідження матеріалів кримінального провадження № 000279 за 2013 рік та цивільної справи № 629/485/13-ц, разом з тим слідчий суддя, вважає, що їх дослідження з зазначеною скаржником метою є недоцільним.
Слідчий суддя вважає достатніми зібрані слідчим та перевірені докази, всі обставини справи були всебічно повно та об`єктивно дослідженні сілчим.
Слідчий суддя зауважує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Під час розгляду цивільної справи суд повно і всебічно з`ясовує обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені доказами, які
були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість. Рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі
достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, тощо.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2013 року відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказане рішення суду не грунтується лише на показах ОСОБА_5 як свідка. Під час розгляду цивільного позову ОСОБА_3 була досліджена вся сукупність обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідали вимогам
закону про їх належність та допустимість. Рішення набрало законної сили.
Крім того, частина 1 ст. 384 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого або завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження дізнання, досудового слідства або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи тимчасовою спеціальною комісією Верховної Ради України або в суді, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Частина 2 ст. 192 КК України передбачає заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства, що заподіяли майнову шкоду у великих розмірах.
Під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим було допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 , який показав, що у грудні 2015 року, він був ознайомлений з кримінальним провадженням № 0000279, яке було закрито слідчим у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Під час ознайомлення він виявив, що начальник відділу кадрів ОСОБА_5 під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження була два рази допитана у якості свідка. На його думку, під час першого допиту ОСОБА_5 надала неправдиві показання слідчому, однак вже під час другого допиту ОСОБА_5 давала вже інші показання, які на його думку є правдивими, і повністю відрізняються від її першого допиту. Під час судового засідання, що проводилося на підставі його скарги, ОСОБА_5 підтримала свої покази, надані під час першого допиту. Вважає, що своїми неправдивими показами, які були покладені в основу рішення суду у цивільній справі про поновлення його на роботі, своїми завідомо неправдивими показаннями як свідка під час судового засідання ОСОБА_5 завдала йому значних матеріальних збитків, оскільки йому не було виплачено матеріальну допомогу при звільненні, квартальні виплати, премії, середньомісячна заробітна плата, починаючи з дня звільнення.
Під час допиту ОСОБА_5 від 06.01.2014 року по кримінальному провадженню №00279 остання показала, що у той момент, коли 28.12.2012 року ОСОБА_3 звертався до неї з приводу графіка роботи на 2013 рік, вона йому порекомендувала звернутися з даним питанням до начальника свого цеху, так як начальники цехів по об`єму своєї роботи повинні надавати списки робітників, які будуть працювати у вихідні та святкові дні, тобто, виходячи з того, що ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_5 підтримала у повному обсязі свої покази, надані під час першого допиту у 2013 році, в показаннях свідка ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження 00279 не маються ознаки неправдивості показань.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_5 під час досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0002592, вбачається, що остання відповідати на питання слідчого відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України, однак додатково показала, що існує велика різниця між графіком роботи та наказом, а саме графік складається на рік, а протягом року можуть бути зміни, у зв`язку з чим видається наказ по підприємству про зміну графіку роботи, що саме вона і вказувала під час своїх допитів по кримінальному провадженню у 2013 році.
26.07.2018 року під час проведення одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , остання відмовилася від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 25.10.2018 року вбачається, що він раніше працював на ПАТ «Укрспецвагон» майстром з 2011 року в цеху де працював токарем ОСОБА_3 час звільнення ОСОБА_3 пам`ятає погано, але на допиті згадав, що дійсно ОСОБА_3 в грудні 2012 року був на лікарняному, на прикінці грудня 2012 року він дзвонив йому по телефону і питав, чи потрібно йому виходити на роботу після новорічних свят тобто 02.01.2013 року, на що він йому відповів, що його в списках не має, бо він хворів, але на роботу потрібно виходити згідно графіку, який був розданий всім працівникам в листопаді 2012 року на наступний рік. Хмара при цьому йому сказав, що буде напевно продовжувати хворіти, продовжувати лікарняний. 14.01.2013 року ОСОБА_3 вийшов на роботу, пропрацював декілька днів, а потім повідомив, що його звільнили за прогули. До звільнення Хмари він ніякого відношення не має, звільняв його відділ кадрів та керівництво, до рішення яких він ніякого відношення не має.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 25.10.2018 року вбачається, що він працював на ПАТ «Укрспецвагон» головним інженером до 2014 року. ОСОБА_3 який працював токарем добре пам`ятає. За фактом звільнення ОСОБА_3 нічого не пам`ятає за станом здоров`я, переніс декілька операцій. Пояснив тільки, що ОСОБА_3 був звільнений з підприємства за невиконання наказу по підприємству. На той час був наказ про перенесення святкових новорічних днів, в якому вказано коли підприємство працює, а коли ні. Хмара на той час не вийшов на роботу у робочі дні без поважних причин, і по заводу був виданий наказ про його звільнення, але досконально цей випадок вже не пам`ятає. Від проведення слідчого експерименту відмовився.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 вбачається, що під час звільнення ОСОБА_3 з підприємства вона перебувала в щорічній відпустці з 02.01.2013 року, а по виходу на роботу дізналася про звільнення ОСОБА_3 з підприємства за прогули. По даному факту їй більше нічого не відомо Від проведення слідчого експерименту вона відмовилась, бо нічого не знає по даному факту.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_6 вбачається, що в грудні 2012 році ОСОБА_3 дійсно був на лікарняному. Наприкінці кожного року складається графік роботи всіх цехів на заводі. Даний графік надається на відділ, а маленькі календарі роздавалися всім працівникам цехів. В грудні 2012 року практично усі працівники писали заяви на відпустку без збереження заробітної плати на святкові дні в січні 2013 року. Яка розмова була у ОСОБА_3 з його керівником їй не відомо, хто йому сказав не виходити в святкові дні на роботу не відомо, але коли він вийшов на роботу 14.01.2013 року йому було запропоновано написати заяву на відпустку на святкові дні заднім числом, але він відмовився, після чого йому поставили не вихід на роботу без поважної причини і звільнили. Керівництво заводу в грудні 2012 року вирішили, що завод не буде працювати з 01.01. по 14.01.2013 року, всі працівники писали заяву на відпустку. ОСОБА_3 , по виходу з лікарняного повинен був прийти 02.01.2019 року і на роботу і йому на прохідній сказали б , що підприємство не працює, коли повинно виходити на роботу, але ОСОБА_3 цього не зробив, без поважних причин не вийшов на роботу. Але йому пропонували заднім числом написати заяву, він вчинив сварку, відмовився від написання заяви, вимагав виплатити йому зарплату за ті дні коли він не робив, тому його звільнили за прогули. Від проведення слідчого експерименту відмовилась.
Об`єктом злочину за ч. 1 ст. 384 КК України є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі.
Об`єктивна сторона даного злочину полягає у 1) завідомо неправдивому показанні свідка чи потерпілого, 2) завідомо неправдивому висновку експерта, 3) завідомо неправильному перекладі. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину є обстановка і час його вчинення. Вказані дії можуть вчинятися лише під час проведення дізнання, досудового слідства або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи тимчасовою спеціальною комісією Верховної Ради України або в суді.
Злочин вважається закінченим з моменту вчинення зазначених дій.
Показання - це відомості про факти, які підлягають встановленню у кримінальній чи цивільній справі і мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Показання свідка є неправдивими (лжесвідчення), якщо полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного провадження.
Неправдивими є показання, в яких повністю або частково перекручені факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Завідомо неправдиві показання утворюють склад цього злочину, якщо вони дані уповноваженій на те особі, у встановленому законом порядку і належним чином процесуальне оформлені.
Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується лише прямим умислом, бо особа діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивість своїх показань і бажає діяти саме таким чином.
Злочини проти правосуддя у виді давання завідомо неправдивих показань можуть бути вчинені тільки з прямим умислом .
Вина є обов`язковою ознакою досліджуваного складу злочину. Без неї відсутній склад злочину, а тому не може бути кримінальної відповідальності (ст. 2 КК України).
Однією з основних ознак, які характеризують злочин передбачений ст. 384 КК України є суспільна небезпека. Визначаючи зміст умислу, а точніше, інтелектуального критерію вини, треба встановити і фактор усвідомлення особою вчиненого нею діяння. Таке усвідомлення повинно включати дві складові: по- перше, усвідомлення особою фактичного змісту та характеру події яка утворює діяння як акт вольової поведінки людини; і, по-друге, усвідомлення особою соціальної корисності або, навпаки, шкідливості її поведінки для інтересів суспільства, громади чи окремої людини, які охороняються законом.
Свідок володіє повним знанням про об`єктивну істину, розуміє значення цієї істини для забезпечення доказової бази у реалізації правосуддя. У зв`язку з цим, у випадках давання особою неправдивих показань при відсутності завідомості такої поведінки свідка діяння не містить складу злочину через відсутність вини.
Наявність складу злочину виключається, якщо особа надає свідчення через помилкове сприйняття відомих їй фактів або обставин; невірне розуміння подій, що відбувалися, через недостатню професійну підготовку.
Ознаки складу злочину є вирішальними. Для вирішення питання щодо притягнення до відповідальності ці ознаки складу злочину мають бути доведені поза будь-яким обґрунтованим сумнівом.
В ході досудового розслідування не отримано доказів, які підтверджують факт скоєння злочину ОСОБА_5 чи іншими особами з підприємства ПАТ «Укрспецвагон» за ч.1 ст. 384, ч. 2 ст. 192 КК України.
Проаналізувавши вищевказані обставини, вважаю, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування були виконані вимоги ст.ст. 2, 40, 93, 94 КПК України і слідчим проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин, відомості за якими були внесені до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення, в результаті яких слідчий, оцінивши зібрані ним докази, прийняв обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі.
Слідчим були перевірені доводи викладені скаржником до закриття кримінального провадження, проаналізовано покази свідків та інші докази в їх сукупності, які іншими доказами не спростовані і покладені слідчим в основу постанови від 18.05.2019 року.
Слідчий правильно дійшла до висновку про закриття кримінального провадження і правомірно прийняла постанову про закриття кримінального провадження.
За таких обставин рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав, зазначених у ст.284 КПК України.
Оглянуті матеріали справи свідчать про те, що слідчим доводи ОСОБА_3 перевірені у повному обсязі та прийняте обґрунтоване та в достатній мірі мотивоване процесуальне рішення.
За викладених обставин, вважаю постанову слідчого законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами скарги не вбачаю.
Керуючись ст.ст.284,303,306,307 КПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 0002592 від 21.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 192 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.11.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1