Справа № 129/1806/19
Провадження по справі № 1-кс/129/762/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2019 року м. Гайсин

Слідчий суддя Гайсинського районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000250, відомості про яке внесено 05.07.2019 р. до ЄРДР (витяг по ЄРДР від 01.04.2019 р.), -

Встановив:

У погодженому і підтриманому прокурором та слідчим клопотанні слідчого порушується питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, вчиненні умисного вбивства ОСОБА_7 , а саме за змістом підозри 04.07.2019 р. приблизно о 22:00 год. в селищі Хороша Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання на присадибній ділянці садиби по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті іншої особи, здійснив постріл з власної мисливської нарізної рушниці Ruger М-71, № НОМЕР_1 в бік ОСОБА_7 , яка в цей час підійшла до присадибної ділянки з боку берега річки Сіб, спричинивши останній вогнепальне поранення живота, від якого 05.07.2019р. о 03 год. 35 год. вона померла у Гайсинській ЦРЛ.

Необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчим обґрунтовано наявністю ризиків і обставин, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, а саме на думку сторони обвинувачення існує висока ймовірність (ризики) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочину) за ч.1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та покаранням за вчинення якого може бути позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; наявного ризику знищення підозрюваним речей, - гільзи відстріляного патрону, з використанням якого було здійснено підозрюваним постріл у ОСОБА_7 , вказана гільза має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час слідчим її не виявлено та не вилучено; наявного ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на свідка ОСОБА_8 , у цьому кримінальному провадженні; а також ризику перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав вказаних у клопотанні, матеріали справи надали, пояснили, що під час допиту підозрюваного ОСОБА_6 останній визнав обставини того, що вогнепальне поранення ОСОБА_7 , від якого вона померла, заподіяне їй саме ним, ОСОБА_6 , від пострілу із нарізної гвинтівки Ruger М-71, однак при цьому ним вказані покази давались не відразу, та підозрюваним не визнається кваліфікація його дій за ч.1 ст. 115 КК України як умисне вбивство; при цьому, слідчий і прокурор не виключають можливості зміни кваліфікації дій підозрюваного під час подальшого розслідування у справі. Слідчий підтвердив, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування, не чинив жодного супротиву, опору у вчиненні слідчих дій, однак не видав працівникам поліції гільзу, при цьому працівниками поліції двічі проводився детальний огляд місця події будинковолодіння за місцем проживання підозрюваного в тому числі із залученням службового собаки, та відстріляну гільзу віднайти не вдалось. Слідчий підтвердив, що підозрюваний не позбувся зброї, з якої здійснив постріл у потерпілу, а сам добровільно видав нарізну гвинтівку Ruger М-71 працівникам поліції; не дивлячись на те, що на час його допиту як підозрюваного, був відсутній захисник, участь якого відповідно до ст. 52 КПК України є обов`язковою, погодився давати покази та давав покази, розповідав про обставини скоєного протиправного діяння. Слідчий також пояснив, що ОСОБА_6 має виключно позитивну репутацію, за постійним місцем проживання та роботи характеризується лише позитивно, він є раніше не судимим та до кримінальної відповідальності не притягувався, до адміністративної відповідальності також не притягався, у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває та не перебував, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, має власну родину, одружений, проживає із дружиною та двома неповнолітніми дітьми (сином 2002 року народження та дочкою 2008 року народження) у власному будинку, його неповнолітні діти перебувають на його утриманні, також має постійне місце роботи, оскільки є фізичною особою підприємцем (самозайнятою особою) надає послуги із ремонту автомобілів, має у власності будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними у справі доказами. Також у справі в зв`язку із нетривалим часом розслідування (три дні) не проведено жодної експертизи (судово-медичної, балістичної, інших криміналістичних експертиз). Слідчий пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 , який на час заподіяння його дружині ОСОБА_7 вогнепального поранення перебував біля неї (вони разом повертались від річки до буинку), подав слідчому до справи власноручно написану ним заяву, в якій він не має жодних претензій як морального та матеріального характеру до підозрюваного. Також слідчий підтвердив, що допитаний свідок у справі (син підозрюваного) ОСОБА_8 вказував на те, що вогнепальне поранення ОСОБА_7 , від якого вона померла, заподіяне їй його батьком ОСОБА_6 від пострілу із нарізної гвинтівки Ruger М-71 помилково під час незаконного полювання на дичину (дику козулю), при цьому свідок особисто був присутній під час здійснення пострілу та пояснював про обставини незаконного полювання (про те на якого звіра полювали, коли виникла ідея полювання та коли розпочали полювання, яким чином приманювали з допомогою «манка» звіра).

Підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечили, просили обрати як запобіжний захід домашній арешт. Свою позицію обґрунтували тим, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування, виконував та продовжує виконувати, покладені на нього як на підозрюваного, свої процесуальні обов`язки, зокрема, він не чинив жодного супротиву, опору у вчиненні слідчих дій, не створював для цього штучних перешкод, підозрюваний не позбувся зброї, з якої здійснив фатальний постріл, а сам добровільно видав нарізну гвинтівку Ruger М-71 працівникам поліції; не дивлячись на те, що на час його допиту як підозрюваного, був відсутній захисник, участь якого відповідно до ст. 52 КПК України є обов`язковою, погодився давати покази та детально розповів про обставини скоєного протиправного діяння; ОСОБА_6 визнав та визнає на даний час обставини того, що вогнепальне поранення ОСОБА_7 , від якого вона померла, заподіяне їй саме ним, ОСОБА_6 , від пострілу із нарізної гвинтівки Ruger М-71, однак вказаний постріл ним здійснено помилково під час незаконного полювання на дичину (дику козулю), про що ним зазначено особисто у власноручно наданих письмових поясненнях.

ОСОБА_6 має виключно позитивну репутацію, за постійним місцем проживання та роботи характеризується лише позитивно, він є раніше не судимим та до кримінальної відповідальності не притягувався, до адміністративної відповідальності також не притягався, у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває та не перебував, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, має власну родину, одружений, проживає із дружиною та двома неповнолітніми дітьми (сином 2002 року народження та дочкою 2008 року народження) у власному будинку, його неповнолітні діти перебувають на його утриманні, також має постійне місце роботи, оскільки є фізичною особою підприємцем (самозайнятою особою) надає послуги із ремонту автомобілів, має у власності будинок по АДРЕСА_1 , до підозрюваного не застосовувалися раніше будь-які запобіжні заходи та немає повідомлення про підозру у вчиненні ще іншого кримінального правопорушення, що не заперечується стороною обвинувачення та про що надано суду докази (свідоцтва про народження дітей, правовстановлюючі документи на будинок, дозвільні документи щодо здійснення підприємницької діяльності, довідки із Семиріцької сільської ради з місця проживання підозрюваного, довідки із лікарні щодо не перебування у лікаря нарколога чи психіатра, вимога про відсутність судимості). Окрім того, на даний час у справі не зібрано достатньо вагомих та переконливих доказів, вагомість яких дозволяла стверджувати про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати саме за ч.1 ст. 115 КК України, оскільки при кваліфікації дій саме за ч.1 ст. 115 КК України умисне вбивство визначальним для цього є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, при умисному вбивстві настання смерті охоплюється прямим умислом винного, за наявності якого винна особа усвідомлює, що її дії призведе до смерті потерпілого, бажає настання таких наслідків у виді смерті. Натомість допитані свідки у справі (син підозрюваного, інші особи) та потерпілий (рідний брат підозрюваного) вказували на те, що вогнепальне поранення ОСОБА_7 , від якого вона померла, заподіяне їй ОСОБА_6 від пострілу із нарізної гвинтівки Ruger М-71 помилково під час незаконного полювання на дичину (дику козулю), а також пояснювали, що будь-яких конфліктів, суперечок, сварок, неприязні між підозрюваним та померлою не було, тобто відсутні докази що існування будь-якого умислу та мотиву на скоєння ОСОБА_6 саме умисного вбивства. Натомість ОСОБА_6 відразу після того, як дізнався, що вчиненим ним пострілом заподіяно вогнепальне поранення ОСОБА_7 особисто сам намагався вжити заходів для її врятування, викликав неодноразово швидку медичну допомогу, запитував у лікарів про можливість її доставки до лікарні ним особисто на його автомобілі, перебував постійно із потерпілою, перебував у лікарні, де перебувала потерпіла. Також потерпілий ОСОБА_9 , який на час заподіяння його дружині ОСОБА_7 вогнепального поранення перебував біля неї (вони разом повертались від річки до буинку), подав до суду та слідчому власноручно написану ним заяву, в якій він не має жодних претензій як морального та матеріального характеру до підозрюваного, визнаючи тим самим по суті вказані обставин не як умисне вбивство, а як вбивство через необережність, внаслідок фатального збігу обставин. Також у справі не проведено жодної експертизи (судово-медичної, балістичної, інших криміналістичних експертиз).

Підозрюваний ОСОБА_6 також пояснив, що перебуваючи під домашнім арештом буде виконувати належним чином свої обов`язки підозрюваного, сприяти слідству, де знаходиться гільза йому невідомо, оскільки після заподіяння пострілом потерпілій тілесних ушкоджень та смерті він переживав надзвичайно сильний стрес, фактично перебував у шоковому стані та не пам`ятає де поділась гільза.

За змістом ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Оскільки ОСОБА_6 небезпідставно підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, покаранням за який може бути позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування, виконував, покладені на нього як на підозрюваного, свої процесуальні обов`язки, має виключно позитивну репутацію, за постійним місцем проживання та роботи характеризується лише позитивно, він є раніше не судимим та до кримінальної відповідальності не притягувався, до адміністративної відповідальності також не притягався, у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває та не перебував, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, має власну родину, одружений, проживає із дружиною та двома неповнолітніми дітьми (сином 2002 року народження та дочкою 2008 року народження) у власному будинку, його неповнолітні діти перебувають на його утриманні, також має постійне місце роботи, оскільки є фізичною особою підприємцем (самозайнятою особою) надає послуги із ремонту автомобілів, має у власності будинок по АДРЕСА_1 , до підозрюваного не застосовувалися раніше будь-які запобіжні заходи та немає повідомлення про підозру у вчиненні ще іншого кримінального правопорушення, що не заперечується стороною обвинувачення та про що надано суду докази (свідоцтва про народження дітей, правовстановлюючі документи на будинок, дозвільні документи щодо здійснення підприємницької діяльності, довідки із Семиріцької сільської ради з місця проживання підозрюваного, довідки із лікарні щодо не перебування у лікаря нарколога чи психіатра, вимога про відсутність судимості); окрім того, на даний час у справі не зібрано достатньо вагомих та переконливих доказів, вагомість яких дозволяла стверджувати про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати саме за ч.1 ст. 115 КК України, оскільки при кваліфікації дій саме за ч.1 ст. 115 КК України умисне вбивство визначальним для цього є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, при умисному вбивстві настання смерті охоплюється прямим умислом винного, за наявності якого винна особа усвідомлює, що її дії призведе до смерті потерпілого, бажає настання таких наслідків у виді смерті; натомість допитані свідки у справі (син підозрюваного, інші особи) та потерпілий (рідний брат підозрюваного) вказували на те, що вогнепальне поранення ОСОБА_7 , від якого вона померла, заподіяне їй ОСОБА_6 від пострілу із нарізної гвинтівки Ruger М-71 помилково під час незаконного полювання на дичину (дику козулю), а також пояснювали, що будь-яких конфліктів, суперечок, сварок, неприязні між підозрюваним та померлою не було, тобто відсутні докази що існування будь-якого умислу та мотиву на скоєння ОСОБА_6 саме умисного вбивства, а натомість ОСОБА_6 відразу після того, як дізнався, що вчиненим ним пострілом заподіяно вогнепальне поранення ОСОБА_7 особисто сам намагався вжити заходів для її врятування, викликав неодноразово швидку медичну допомогу, запитував у лікарів про можливість її доставки до лікарні ним особисто на його автомобілі, перебував постійно із потерпілою, перебував у лікарні, де перебувала потерпіла. Також потерпілий ОСОБА_9 , який на час заподіяння його дружині ОСОБА_7 вогнепального поранення перебував біля неї (вони разом повертались від річки до будинку), подав до суду та слідчому власноручно написану ним заяву, в якій він не має жодних претензій як морального та матеріального характеру до підозрюваного, також у справі не проведено жодної експертизи (судово-медичної, балістичної, інших криміналістичних експертиз), також слідчим не доведено наявного ризику перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином наявного ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на свідка ОСОБА_8 , який є сином підозрюваного та має право в будь-який час відмовитись від давання показів на підставі ст. 63 Конституції України, а також давав покази щодо помилковості вчиненого пострілу, а також у справі не проведено жодної із експертиз, то з урахуванням вказаних обставин у своїй сукупності, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що при наявній підозрі в скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу такого як домашній арешт для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому єдино правильним запобіжним заходом відносно ОСОБА_6 у теперішній час може бути лише домашній арешт, а тому визнаю за необхідне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю, зобов`язавши його прибувати за кожною в будь-якій формі вимогою слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання житловий будинок по АДРЕСА_1 в період доби з 19:00 год. до 07-00 год. та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а визнаю за необхідне відмовити в застосуванні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя, дійшовши такого висновку також враховує прецедентну практику ЄСПЛ, згідно із якою небезпека переховування від правосуддя не можна вимірятися тільки залежно від суворості можливого покарання, так ЄСПЛ у § 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» («W v. Switzerland») № 14379/88 від 26.01.1993 р.) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти» [15, с.9192]. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів.

Вказаний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, усуне ризик вчинення ним подальшої протиправної діяльності та інші ризики, а також створить умови для дотримання його прав, чим буде дотримано розумний баланс як прав підозрюваного так і суспільного інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

Ухвалив:

Відмовити в застосуванні стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семирічка Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семирічка Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- прибувати за кожною в будь-якій формі вимогою слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не залишати місце постійного проживання житловий будинок по АДРЕСА_1 в період доби з 19:00 год. до 07-00 год. без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання ухвали доручити Гайсинському відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали шістдесят днів (з 08.07.2019 р. 18:00 год. по 05.09.2019 р. 18:00 год. включно).

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: