Справа № 738/1276/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/722/19
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пушкарі, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.2018 року, зміненого ухвалою Донецького апеляційного суду від 23.04.2019 року, за ч.1 ст.125, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років,

відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування у строк покарання строку його попереднього ув`язнення за період з 28 червня 2017 року по 01 липня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Місцевий суд послався на відсутність підстав для зарахування вказаного засудженим строку, оскільки до прийняття Закону № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, що набрав чинності 20 червня 2017 року, до нього не застосовувалися заходи попереднього ув`язнення.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та зарахувати йому у строк покарання вказаний ним строк попереднього ув`язнення. В обґрунтування скарги зазначив, що на нього розповсюджується дія ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VІІІ), оскільки інкриміновані злочини він учинив до 20 червня 2017 року. Послався на те, що саме цей Закон як такий, що іншим чином поліпшує його становище, має застосовуватися до нього.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.3 КК України, законодавством України про кримінальну відповідальність є Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Положення, передбачені ч.5 ст.72 КК, регулюються саме цим кодексом, у зв`язку з чим охоплюються поняттям «закон про кримінальну відповідальність».

За змістом ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Як слідує з матеріалів провадження, вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07 вересня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.125, ч.1 ст.187, ч.1 ст.129, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 2046-VIII), ОСОБА_8 зараховано в строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 28 червня 2017 року по 07 вересня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (а.к.п.12-15).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року вирок Краматорського міського суду від 07.09.2018 року в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.129 КК України було скасовано та провадження в цій частині закрито. У решті цей же вирок було залишено без змін (а.к.п.16-17).

Згідно протоколу затримання особи, взятої під варту, від 28.06.2017 року, ухвалою Краматорського міського суду від 28.06.2017 року щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та його було затримано у залі судового засідання.

Щодо питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч.5 ст.72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) зазначила, що зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч.2 ст.4 КК України, який впливає на становище особи за ст.5 КК України (поліпшує або погіршує його).

Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи в розумінні ст.5 КК України, оскільки передбачає зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У свою чергу Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи в розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з висновком, викладеним у п.105 згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, інкриміновані ОСОБА_8 злочини вчинено ним до 20 червня 2017 року, тобто до прийняття Закону №2046-VIII від 18 травня 2017 року, що набрав чинності 20 червня 2017 року, але на момент дії Закону №838-VIII, то саме цей Закон як такий, що іншим чином поліпшує його становище, має застосовуватися до нього.

За таких обставин, застосування до ОСОБА_8 положень ч.5 ст.72 КК у редакції Закону №2046-VIII, а саме зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 28 червня 2017 року по 07 вересня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, є недопустимим, оскільки Закон у вказаній редакції не має зворотної сили як такий, що іншим чином погіршує становище особи.

Відтак, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги КПК, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

В той же час, із розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, убачається, що вирок Краматорського міського суду Донецької області від 07 вересня 2018 року набрав законної сили 23 квітня 2019 року (а.к.п.18).

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.

Отже, доводи засудженого, що зарахуванню у строк покарання підлягає період до прибуття його до установи відбування покарання до 01 липня 2019 року, не ґрунтуються на законі, оскільки строк його попереднього ув`язнення закінчився з постановленням щодо нього ухвали Донецького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою. Така ухвала підлягає скасуванню, з винесенням нової ухвали про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково, та відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 28 червня 2017 року по 23 квітня 2019 року у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4