Справа №639/6884/19
Провадження №1-кс/639/3278/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_2 , поданої в порядку статті 206 КПК України, щодо порушення прав та застосування психологічного насильства до ув`язненої під час утримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2 , в якій остання, посилаючись на ст. 206 КПК України, а також на застосування до неї психологічного насильства з боку адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та порушення її прав під час тримання під вартою у вказаній установі просить:

-забезпечити дотримання її прав;

-зобов`язати ДУ «Харківський слідчий ізолятор» припинити знущання та обмежити її від будь-якого спілкування з психологами установи, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

-зобов`язати ДУ «Харківський слідчий ізолятор» усунути порушення її права на повгу кореспонденції, в тому числі, в частині порядку вручення-передачі кореспонденції, та обмежити доступ до цієї кореспонденції колом осіб, які мають на це право за законом та здійснювати процес прийняття-передачі кореспонденції виключно через уповноважених на те осіб.

Перевіривши зміст заяви ув`язненої ОСОБА_2 , слідчий суддя приходить до таких висновків.
Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.
Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
Таким чином, підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді відсутні, оскільки предметом скарги не є її незаконне тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зважаючи на те, що до суду надійшла заява ОСОБА_2 від 29.09.2019 р., в якій заявником зазначається про застосування до неї насильства, зокрема психологічного, під час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», слідчий суддя вважає за необхідне направити оригінал заяви ОСОБА_2 до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2, для вирішення питання про внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування.
Щодо решти доводів та вимог заяви (про порушення порядку вручення кореспонденції), то положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді щодо здійснення в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України судового контролю за додержанням прав, на порушення яких посилається ОСОБА_2 у своїй заяві (скарзі).

Так, згідно з ч. 2 ст. 537 КПК України оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.
Відповідно до п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.
Вимогами ч. 9 ст. 539 КПК України передбачено, що розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
Отже, з урахуванням суб`єктного складу та характеру спірних правовідносин, а також положень ч. 9 ст. 539 КПК України, вказаний спір може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, про що свідчить і судова практика (ухвала Запорізького апеляційного суду від 07.03.2019р. по справі №320/1705/18; ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018р. по справі №822/1065/18; ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017р. по справі №487/1298/17; постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. по справі №822/3059/17).

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
Вказаний правовий висновок сформовано в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В пункті 24 рішення по Справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) Європейський суд з прав людини зазначив: суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".
Таким чином, ув`язнена ОСОБА_2 не позбавлена можливості оскаржити в порядку адміністративного судочинства дії адміністрації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» щодо порушення порядку вручення їй відповідної кореспонденції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, окрім іншого, з резолютивної частини із зазначенням порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
В цьому аспекті необхідно зазначити, що згідно правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 02.07.2019р. по справі №415/1427/19, від 15.08.2019р. у справах № 219/13349/18, №219/13025/18, а також постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17, дана ухвала оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

На підставі ч. 6 ст. 206, ст. 214 КПК України направити до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 оригінал заяви ув`язненої ОСОБА_2 від 29.09.2019р., в якій міститься інформація про застосування до неї, зокрема, психологічного насильства під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання наступних дій:
- забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження ув`язненої ОСОБА_2 ;
- для вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, початку досудового розслідування та надання доручення відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_2 від 29.09.2019 р.;
- вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
У відкритті провадження в порядку ст. 206 КПК України за заявою (скаргою) ОСОБА_2 на дії адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» щодо порушення порядку вручення кореспонденції - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідні дії адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» можуть бути оскаржені шляхом подачі позовної заяви в порядку адміністративного судочинства.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1