УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року. м. Володимир-Волинський
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін провадження: особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 від 23 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000625, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1 та 2 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
09 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 23 серпня 2019 року.
В скарзі покликається на ту обставину, що в проваджені СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0000625 від 18 серпня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України. 23 серпня 2019 року слідчим СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України.
ОСОБА_3 не погоджується з висновками слідчого у постанові про закриття кримінального провадження, вважає, що вони суперечать доказам у справі, висловлені ним передчасно та не об`єктивно. Переконаний, що його колишня дружина у змові із своїми родичами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом обману заволоділи його часткою у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує на те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_8 у своїх показаннях самостійно зазначала про вчинення шахрайських дій по відношенню до свого колишнього чоловіка, ОСОБА_6 під час розслідування неодноразово змінювала свої показання. З метою усунення будь-яких протиріч у показаннях свідків, слідчим не було проведено одночасних допитів, не усунуті вказані протиріччя, а разом з тим не вирішено клопотання про проведення експертної оцінки будинку. Просив скасувати постанову слідчого від 23 серпня 2019 року у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник скаргу підтримали, просили її задовольнити з викладених у ній підстав.
Слідчий ОСОБА_9 , постанова якого оскаржується, суду пояснив, що скарга ОСОБА_3 є безпідставною, а постанова законною, слідчим з`ясовано всі обставини справи, проведено усі слідчі дії, тому просив в задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши доводи осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000625 за фактом шахрайства, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, відомості до ЄРДР внесені за заявою скаржника ОСОБА_3 28 серпня 2018 року.
За змістом заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину, він стверджував, що у серпні 2000 року був обманутим своєю дружиною ОСОБА_8 , яка перебуваючи у змові з іншими особами, позбавила його права власності на житловий будинок, який він придбав за власні кошти.
Під час досудового розслідування проведено огляд домоволодіння, накладено на нього арешт, отримано тимчасові доступи до документів, що містяться в нотаріальних справах, допитано потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
З оскаржуваної постанови вбачається, що 15 серпня 2000 року ОСОБА_3 , разом із своєю дружиною ОСОБА_8 придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був придбаний у ОСОБА_10 , який видав за спільною згодою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 довіреність на ОСОБА_6 з правом розпорядження майном, включаючи його продаж. Після придбання у вказаному будинку оселились ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . За час спільного проживання відносини між ними погіршились, що призвело до розлучення. У 2018 році постало питання про оформлення офіційних документів про право власності на будинок, а тому тоді ще подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_3 спільно направились у м. Луцьк, де повторно звернулись до ОСОБА_10 про видачу довіреності, котра передбачала право розпорядження, включаючи продаж даного будинку. Вказана довіреність за їх спільною згодою була видана на ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з проханням оформлення документів про право власності. В подальшому, ОСОБА_6 на підставі довіреності від ОСОБА_10 , 27 червня 2018 року було оформлено договір купівлі-продажу, згідно якого будинок був проданий ОСОБА_7 18 липня 2018 року укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_7 будинок був подарований ОСОБА_6 . Вказані нотаріальні дії були здійснені за проханням ОСОБА_8 та мотивувались тим, що в останньої немає прямих спадкоємців. При цьому ОСОБА_6 у показаннях вказала на свою необізнаність в тому, що вказані нотаріальні дії вчиняються без згоди ОСОБА_3 .
Відтак, слідчим було прийнято рішення про відсутність в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України, оскільки у встановлених правовідносинах є виключно цивільно-правовий спір з приводу набуття права власності на об`єкт нерухомості, його відчуження та/або поділу майна подружжя.
Однак, в судовому засіданні з`ясовано, що до вказаних висновків слідчий прийшов на підставі показань ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та її дочки ОСОБА_6 , які містять суперечності між собою та показаннями ОСОБА_3 .
Зокрема, у своїх показаннях ОСОБА_8 на одночасному допиті вказала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було добре відомо про її намір придбати будинок у 2000 році, для цього і було видано ОСОБА_10 довіреність на ОСОБА_6 , а для оформлення довіреності ОСОБА_6 надала свої паспортні дані. Будинок ОСОБА_8 купувала за власні кошти та кошти своєї матері в розмірі 5000 доларів США. При цьому ОСОБА_8 у своїх показаннях в присутності ОСОБА_3 зазначила про те, що мала наміри вчинити шахрайські дії по відношенню до ОСОБА_3 , однак їх не вчинила, оскільки все було оформлено в порядку цивільного законодавства.
Допитаний свідок ОСОБА_10 зазначив, що будинок він продав ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у 2000 році за 6500 доларів США.
Допитана як свідок ОСОБА_6 під час досудового розслідування змінювала свої показання, а востаннє вказала, що їй не було відомо про оформлення на її ім`я довіреності у 2000 році. У 2017 році довіреність була повторно оформлена на її ім`я за згодою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
У своїх показаннях ОСОБА_3 наполягав, що про оформлення правочинів з приводу відчуження будинку йому нічого відомо не було.
Вказані суперечності в показаннях не були усунуті в ході провадження досудового розслідування, підтверджені або спростовані іншими доказами у справі.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, та інші.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У відповідності до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю щодо дотримання законності під час досудового розслідування.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000625, постанову про закриття кримінального провадження в ньому, слідчий суддя прийшов до висновків про необхідність скасування даної постанови, оскільки вона не відповідає вимогам вищевказаних законодавчих положень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 26, 242, 303, 305-307 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 23 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000625, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 17 вересня 2019 року.
Слідчий суддя: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1