Номер провадження: 11-сс/813/1737/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 жовтня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000941 від 05 жовтня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 жовтня 2019 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 03 грудня 2019 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим не було надано жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість підозри ОСОБА_8 та ту обставину, що під час ДТП він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання та роботи позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки. Слідчий суддя не обґрунтував, чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні. Також слідчий суддя не врахував, що злочин який інкримінується ОСОБА_8 передбачає необережну форми вини.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з цим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин.

Так, 04 жовтня 2019 року, приблизно о 19 год. 22 хв., у нічний час доби, водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував вантажним автомобілем «КАМАЗ-5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух по правій смузі проїзної частини автодороги сполученням «Овідіополь - Надлиманське», з боку м.Овідіополь в напрямку с.Надлиманське в Овідіопольському районі Одеської області. Проїжджаючи у вказаний час, нерегульовану ділянку автодороги поблизу с.Миколаївка, водій ОСОБА_8 , діючи з необережності, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити попереду свого автомобіля перешкоду для свого подальшого руху сідловий тягач «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «VAN-HOOL-3B0053» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , і на напівпричепі в свою чергу в якості вантажу знаходився навантажувач фронтальний «CYANGLIN-ZL50H» реєстраційний номер НОМЕР_4 вагою 16300кг, який здійснював рух попереду по правій смузі проїзної частини в попутному напрямку, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, відповідно не відреагував на її зміну, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки автомобіля, в результаті чого, скоїв наїзд правою передньою частиною кузова керованого ним вантажного автомобіля «КАМАЗ-5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ліву задню частину напівпричепа «VAN-HOOL-3B0053» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було смертельно травмовано громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, які долучені до клопотання слідчого, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2019 року та схемою до нього, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.10.2019 року, поясненнями свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 05.10.2019 року, довідкою КУ «Овідопольська центральна районна лікарня», іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування, під час якого до підозрюваного обирався запобіжний захід, цих доказів було достатньо для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту наведено.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд з прав людини зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик підтверджуються обставинами кримінального провадження, що у відповідності до вимог ст.178 КПК України мають бути враховані при обрані запобіжного заходу.

Так, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який призвів до загибелі людини. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю. Вказаний злочин, відповідно до повідомленої підозри, ОСОБА_8 вчинив нехтуючи Правилами дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Така безвідповідальна поведінка підозрюваного та його зухвале та легковажне ставлення до виконання та додержання Правил дорожнього руху призвели до загибелі потерпілого та взагалі ставить під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Викладені обставини свідчать про реальне існування ризику того, що ОСОБА_8 під тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини, може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 відмовився відповідати на запитання чи перебував він під час дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вимоги ст.63 Конституції України ОСОБА_8 не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, проте на думку апеляційного суду така обрана підозрюваним позиція захисту направлена на перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні.

Викладені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до пояснень прокурора, на теперішній час проводиться експертиза щодо встановлення стану сп`яніння ОСОБА_8 на момент ДТП.

Крім того, апеляційний суд враховує, що підозрюваний не має постійного місця проживання в м.Одесі, в той час як досудове розслідування здійснюється слідчим управлінням ГУНП в Одеській області.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи сторони захисту про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу через наявність у нього міцних соціальних зв`язків, є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України призвів до загибелі людини.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 жовтня 2019 року про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 03 грудня 2019 року включно без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3