ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/2672/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Справа № 644/5633/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою продовжено дію запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання від вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12 вересня 2019 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 і до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року та 10.06.2019 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком застосування до 06.08.2019 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином відповідно.

Районний суд вказав на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на свободі може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є неодноразово судимою особою.

Оцінивши в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованих злочинів; дані про особу обвинуваченого, який законних джерел існування немає, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.02.2019 року оголошувався в розшук, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності з метою отримання незаконного прибутку, як джерела до існування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить обвинуваченим процесуальних обов`язків і не перешкодить можливим спробам продовження останнім злочинної діяльності або ж переховуватися від суду.

Тому суд визнав доцільним, з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою не більше ніж на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу районного суду про продовження щодо нього строку запобіжного заходу; звільнити його з-під варти, застосувавши інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Мотивуючи скаргу вказав, що рішення суду є незаконним, немотивованим та необґрунтованим, судовий розгляд проведено не об`єктивно, з обвинувальним ухилом. Зазначив, що при розгляді питання про продовження запобіжного заходу суд не вказав докази, що підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підстави, що унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; думку захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та просив її задовольнити, додавши, що суд першої інстанції ініціював питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, тим самим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, вийшов за межі судової функції і фактично став на сторону обвинувачення; думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів, дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, офіційних джерел доходу, стійких соціальних зв`язків не має.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , їх тяжкості та суспільної небезпечності, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Стосовно доводів захисника адвоката ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції, за відсутності клопотання прокурора, ініціював питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, тим самим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, вийшов за межі судової функції і фактично став на сторону обвинувачення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.07.2019 року, постановлена під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого закінчувався і до його спливу завершити судове провадження не представилося можливим, тому суд своєю ухвалою продовжив строк запобіжного заходу обвинуваченому, що відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно журналу судового засідання та технічного запису судового процесу, прокурором ОСОБА_6 , що приймала участь у судовому засіданні, було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 .

Посилання захисника на рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017 є необґрунтованими, оскільки воно стосується продовження застосування забезпечення кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року про продовження строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: