Справа № 487/2251/19
Провадження № 1-кп/487/509/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 05.11.18 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, міста Миколаєва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на своєму утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючого на посаді електрика господарчо-обслуговуючого персоналу МЛШМД м. Миколаєва, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий фактично за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора військової прокуратури

Миколаївського гарнізону - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ

У невстановлений час, але не пізніше як 20 листопада 2018 року, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут та зберігання вибухової речовини, керуючись корисливим мотивом і, переслідуючи мету незаконного збагачення, розробив злочинний план направлений, на незаконне придбання, носіння, зберігання, збуту вибухової речовини, на території м. Миколаєва, та отримання від цього незаконного доходу.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян».

З метою реалізації свого злочинного умислу та досягнення бажаного результату, направленого на незаконний збут вибухової речовини та вибухових предметів, ОСОБА_3 у невстановлений час, але не пізніше 20 листопада 2018 року, незаконно придбав при невстановлених обставинах, невстановлену кількість, але не менш як 955,91 грам пластичної вибухової речовини на основі конденсованої бризантної вибухової речовини підвищеної потужності гексогену та пластифікатору, а також невстановлену кількість, але не менш як одну одиницю засобу передачі ініціюючого імпульсу відрізком вогнепровідного шнура, та невстановлену судовим слідством кількість, але не менш як чотири одиниці предмета, які є засобами підриву (детонування) дві одиниці капсуль-детонатори № НОМЕР_1 , та дві одиниці електродетонаторів ЕДП, які для подальшого зберігання, з метою збуту переніс за місцем своєї роботи, до господарської будівлі електромайстерні, розташованої на території лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 14-В, де зберігав їх з метою подальшого збуту, без передбаченого закону дозволу.

20.11.19 під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки вибухової речовини та вибухових предметів, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи у місті Миколаєві, зателефонував ОСОБА_3 та зробив замовлення щодо придбання вибухової речовини вагою не менш як 1 кг., за грошові кошти в сумі 56000,00 грн., після чого ОСОБА_3 зазначив ОСОБА_8 місце зустрічі для особистого отримання грошових коштів та передачі вибухової речовини на території лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, розташованої за адресою: місто Миколаїв, пров. Корабелів, 14-В.

Після цього, ОСОБА_3 керуючись корисним умислом, відповідно до розробленого ним злочинного плану, на території лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, розташованої за адресою: місто Миколаїв, пров. Корабелів, 14-В, неподалік господарських будівель електромайстерні, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_8 , де особисто отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 56000,00 грн., в якості незаконної винагороди від незаконного збуту вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, вагою приблизно 1 кг.

ОСОБА_8 , в свою чергу, відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_3 біля 14-00 год. отримав вибухову речовину вагою приблизно 1 кг., засіб передачі ініціюючого імпульсу (відрізок вогнепровідного шнура), 4 засоби підриву (детонування).

Таким чином ОСОБА_3 , незаконно придбав, переносив, зберігав, збув вибухову речовину вагою не менш як 1 кг., засіб передачі ініціюючого імпульсу (відрізок вогнепровідного шнура) та 4 засоби підриву (детонування) за незаконний збут яких отримав незаконну грошову винагороду в сумі 56000,00 грн.

ОСОБА_8 , отримавши придбану при вищевказаних обставинах вибухову речовину вагою приблизно 1 кг., засіб передачі ініціюючого імпульсу (відрізок вогнепровідного шнура), 4 засоби підриву, які відповідно до висновку комплексної судової вибухо-технічної експертизи № 163/1793 від 19.11.18 року є: пластичною вибуховою речовиною на основі конденсованої бризантної вибухової речовини підвищеної потужності гексогену та пластифікатору, маса вибухової речовини складає 955,91 грама. Один предмет, є засобом передачі ініціюючого імпульсу відрізком вогнепровідного шнура у пластиковій оболонці марки ОШП загальною довжиною 805 мм, який споряджений вибуховою речовиною метальної дії. Два предмети є засобами підриву(детонування) двома променевими капсуль-детонаторами №8А промислового виготовлення, кожен з яких містить заряд вибухової речовини. Два предмети є засобами підриву(детонування) двома електродетонаторами ЕДП промислового виготовлення, кожен з яких містить заряд вибухової речовини та механізм ініціювання заряду вибухової речовини, які ОСОБА_8 добровільно видав працівникам правоохоронних органів.

Крім того, 26.12.18 року під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки вибухової речовини та вибухових предметів, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи у м. Миколаєві, зателефонував ОСОБА_3 та зробив замовлення щодо придбання вибухової речовини вагою не менш як 4 кг., дві тротилові шашки та 8 електродетонаторів, за грошові кошти в сумі 200000,00 грн., після чого ОСОБА_3 зазначив ОСОБА_8 місце зустрічі для особистого отримання грошових коштів та передачі вибухової речовини на території лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, розташованої за адресою: місто Миколаїв, пров. Корабелів, 14-В.

Після цього, ОСОБА_3 діючи повторно, керуючись корисним умислом, відповідно до розробленого ним злочинного плану, на території лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, розташованої за адресою: місто Миколаїв, пров. Корабелів, 14-В, неподалік господарських будівель електромайстерні, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_8 , де особисто отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 200000,00 грн., в якості незаконної винагороди від незаконного збуту вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, вагою приблизно 4 кг., дві тротилові шашки та 8 електродетонаторів.

ОСОБА_8 , в свою чергу, відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_3 біля 11-45 годин отримав вказану вибухову речовину та предмети.

Таким чином ОСОБА_3 , повторно незаконно придбав, переносив, зберігав, збув вибухову речовину вагою не менш як 4 кг., дві тротилові шашки та 8 електродетонаторів за незаконний збут яких отримав незаконну грошову винагороду в сумі 200000,00 грн.

ОСОБА_8 , отримавши придбану при вищевказаних обставинах вибухову речовину вагою не менш як 4 кг., дві тротилові шашки та 8 електродетонаторів, які відповідно до висновку комплексної судової вибухо-технічної експертизи №5/61 від 26 лютого 2019 року є: двома великими пресованими підривними тротиловими шашками промислового виготовлення масою 400,28 грама та 396,81 грама. Чотири заряди пластичної вибухової речовини на основі конденсованої бризантної вибухової речовини підвищеної потужності гексогену та пластифікатору масою 961,5 грама, 955,5 грама, 959,0 грама та 957,5 грама. Вісім електродетонаторів ЕДП промислового виготовлення, кожен з яких містить заряд вибухової речовини та механізм ініціювання зарядку вибухової речовини, які ОСОБА_8 добровільно видав працівникам правоохоронних органів.

Також, ОСОБА_3 у невстановлений судовим слідством час, але не пізніше як 26 грудня 2018 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, повторно придбав, переніс та зберігав за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_3 , без передбаченого законом дозволу предмет з маркуванням «тротиловая шашка 200 г 80-5-90» вагою 197,83 грам, відзрізок вогнепровідного шнура довжиною 473 мм та електродетонатор ЕДП, які згідно до висновку комплексної судової вибухо-технічної експертизи №4/60 від 25.02.19 належать до категорії «вибухові речовини» і є малою пресованою підривною тротиловою шашкою промислового виготовлення загальною масою 197,83 грама, засобом передачі ініціюючого імпульсу відрізком вогнепровідного шнура у пластиковій оболонці марки ОШП загальною довжиною 473 мм, спорядженого вибуховою речовиною метальної дії та засіб підриву(детонування) електродетонатор ЕДП промислового виготовлення, який містить заряд вибухової речовини та механізм ініціювання заряду вибухової речовини відповідно.

Усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та, не бажаючи добровільно видавати органам влади зазначені вибухові речовини, ОСОБА_3 продовжував зберігати їх за місцем роботи без передбаченого законом дозволу, до моменту вилучення працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку вказаного місця в період часу з 12:49 год. до 14:06 год. 26.12.2018.

Суд кваліфікуєдії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння, зберігання, збут вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У даному кримінальному провадженні 12.11.19 між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисників укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений за участю захисників дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно вимогам ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Крім того, прокурор прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений за участю захисників визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, однак, в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не судимий, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості: за ч.1 ст.263 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

Відповідно вимогам ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності до ст.100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне, керуючись ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.11.2019 року, укладену між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000216.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз:

комплексної судової вибухо-технічної експертизи за №163/1793 від 19.12.18 в розмірі 3 432,00 грн.;
комплексної судової вибухо-технічної експертизи за №5/61 від 26.02.19 в розмірі 3 432,00 грн.;
комплексної судової вибухо-технічної експертизи за №4/60 від 25.02.19 в розмірі 2 288,00 грн.
Речові докази, а саме:

мобільний телефон «МEIZU» з ІМЕІ НОМЕР_2 , сім карти Лайф» та «МТС» повернути ОСОБА_3 ;

Імітаційні засоби у вигляді грошових коштів номіналом 500,00 грн., у кількості 400 штук, вибухову речовину вагою не менше 4 кг., дві тротилові шашки, 8 електродетонаторів, предмет з маркуванням «тротилова шашка 200 г. 80-5-90», шнур білого кольору та металевий циліндричний предмет з проводом,залишки вогнепровідного шнура, два згортки паперу з ізоляційною стрічкою, згорток паперу коричневого кольору, відрізок плівки з полімерного матеріалу червоного кольору та шість полімерних пакетів, які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області- знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1)обвинуваченим,його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог,встановлених ч.4,6,7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1