Номер провадження: 11/813/4/19
Номер справи місцевого суду: 1-157/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підсудного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляції підсудного ОСОБА_6 та його захисників адвокатів: ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2018, яким

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів , передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання за:

- п. п. 1, 6 ч. 2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- ч. 2 ст. 15, п. п. 9, 13 ч. 2 ст.115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави, в особі Татарбунарської ЦРЛ Одеської області, 2806 (дві тисячі вісімсот шість) гривень 79 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_12 матеріальні збитки в сумі 1303 (одна тисяча триста три) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі по 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, кожному.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 грудня 2013 року по 13 лютого 2014 року, та з 08 жовтня 2014 року по дату набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання щодо судових витрат,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.

14 листопада 2010 року, близько 21.00 години ОСОБА_13 , переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення розбійного нападу та подальшого умисного вбивства двох осіб, попередньо взявши з собою металевий предмет (рульовий вал), через паркан проник в домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_14 , 1959 року народження, і ОСОБА_15 , 1928 року народження.

Перебуваючи у дворі даного домоволодіння ОСОБА_13 , з метою реалізації свого злочинного наміру, проник в підсобне приміщення, розташоване з лівого боку від вхідних дверей, що вели в будинок і став вичікувати появи жителів зазначеного домоволодіння.

15 листопада 2010 року, близько 04 години, з хати вийшла ОСОБА_16 , побачивши її ОСОБА_13 , керуючись корисливими мотивами, навмисне, бажаючи позбавити її життя, дочекавшись моменту, коли потерпіла зайде у вказане підсобне приміщення напав на неї, застосувавши насильство, небезпечне для її життя і здоров`я в момент заподіяння, що виразилося в нанесенні зазначеним металевим предметом в життєво важливий орган голову не менше 4-5 ударів, в результаті чого заподіявши ОСОБА_15 згідно висновку судово-медичної експертизи № 26 від 23.12.2010 тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани у виличній області праворуч; чотирьох забитих ран в теменно - потиличної області; крововиливи в м`яких тканинах тім`яно-потиличної області; крововилив під м`якими мозковими оболонками великих півкуль головного мозку.

Зазначені ушкодження виникли від неодноразових впливів тупими предметами незадовго до смерті і в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Від отриманих ушкоджень ОСОБА_15 померла на місці злочину. Смерть ОСОБА_15 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа і настала в результаті крововиливу під м`які мозкові оболонки.

В той же день, близько 04 години 30 хвилин з будинку в двір вийшов ОСОБА_14 , побачивши його, ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення розбійного нападу та подальшого умисного вбивства двох осіб, керуючись корисливими мотивами, навмисне, бажаючи позбавити його життя, дочекавшись моменту, коли ОСОБА_14 зайде у вказане підсобне приміщення напав на нього, застосувавши насильство, небезпечне для його життя і здоров`я в момент заподіяння, що виразилося в нанесенні ОСОБА_14 зазначеним металевим предметом в життєво важливий орган - голову не менше 6 ударів, а також вилами, які перебували в даному підсобному приміщенні в область передньої поверхні шиї і правого плечового пояса не менше 2 ударів, в результаті, заподіявши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 23.12.2010 року тілесні ушкодження у вигляді: двох забитих ран в області підборіддя, перелом тіла нижньої щелепи праворуч і альвеолярного відростка з травматичної втратою 1,2,3 зубів; забитої рани в ділянці перенісся з переломами кісток носа; садна в скуло-скроневої області зліва; забитої рани в лобній ділянці зліва; множинних (6 шт.) забитих ран в лобно-тім`яної області; множинних (9 шт.) колотих ран в області передньої поверхні шиї і правого плечового пояса; множинних осколкових переломів кісток склепіння черепа зі зміщенням кісткових уламків з пошкодженням твердої мозкової оболонки, лінійних переломів кісток основи черепа; вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки тім`яних і лобових часток; осередкового крововиливу в сірому і білій речовині тім`яних доль з размозжением; перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки.

Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння черепа з подальшим крововиливом під м`які мозкові оболонки і речовина головного мозку з наявністю множинних забитих ран голови - виникла від неодноразових ударів тупим предметом можливо в зазначений термін, і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Забиті рани в області підборіддя, перелом тіла нижньої щелепи з права і альвеолярного відростка з травматичної втратою 1,2,3 зубів; забита рана в області перенісся з переломами кісток носа - виникла від дії тупого предмета незадовго до смерті і мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Множинні колоті рани в ділянці передньої поверхні шиї і правого плечового пояса виникли від дії колючих предметів незадовго до смерті і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Закритий перелом лівого великого ріжка під`язикової кістки виник від дії травмуючої сили прикладеної далеко від місця перелому незадовго до смерті і в причинному зв`язку з її настанням не знаходиться.

Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 помер на місці злочину.

Смерть ОСОБА_14 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа і настала в результаті крововиливу під м`які мозкові оболонки і речовину головного мозку.

Вчинивши умисне вбивство ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , ОСОБА_13 отримав можливість безперешкодно проникнути в житлові приміщення вказаного домоволодіння, і заволодіти чужим майном.

Також, після того як 15.11.2010 року близько 04 години ОСОБА_13 вчинив умисне вбивство ОСОБА_15 і мав намір довести до кінця свій злочинний умисел щодо умисного вбивства ОСОБА_14 і знаходився в зазначеному підсобному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , близько 04 години 20 хвилин у двір зайшла ОСОБА_17 , 1933 року народження, побачивши її ОСОБА_13 , вирішив, що вона може стати на заваді йому в заволодінні чужим майном.

Після того, як близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_13 вчинив умисне вбивство ОСОБА_14 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, а також умисне вбивство, керуючись корисливими мотивами, навмисне, бажаючи позбавити ОСОБА_17 життя, близько 04 години 40 хвилин, коли ОСОБА_17 , перебувала біля входу у вказане підсобне приміщення, для забезпечення реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення розбійного нападу напав на неї застосовуючи насильство, небезпечне для її життя і здоров`я в момент заподіяння, що виразилося в нанесені ОСОБА_17 ногами і зазначеним металевим предметом в життєво важливий орган - голову не менше 2 ударів, в результаті заподіявши їй згідно висновку судово-медичної експертизи № 21 від 28.01.2011 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої ЧМТ, рубаної рани волосистої частини голови зліва, в області рани гематома, субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому скроневої кістки зліва, гематоми в області лівого тазобедренного суглоба, гематоми повік зліва. Дані тілесні ушкодження згідно п.2.1.3,6. правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Однак, довести, свій злочинний умисел спрямований на умисне вбивство ОСОБА_17 . ОСОБА_6 не вдалося з незалежних про його волі причин, так як в результаті наданої медичної допомоги смерть потерпілої не настала.

Після скоєних умисних вбивств ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , а також замаху на умисне вбивство ОСОБА_17 , ОСОБА_13 проник в житлові приміщення вказаного домоволодіння, звідки викрав майно потерпілих, а саме: грошові кошти в сумі 3000 доларів США. що згідно довідки офіційного курсу валют НБУ на 15.11.2010 склало 23700 грн.; грошові кошти в сумі 4450 грн., а також мобільний телефон марки «Сіменс А-52», вартістю 150 грн., зі стартовим пакетом компанії «Київстар» вартістю 25 грн., а всього на загальну суму 28325 грн.

Після чого ОСОБА_13 з місця пригоди зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вимоги апеляцій та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
На вказаний вирок суду першої інстанції підсудний ОСОБА_6 та його захисники адвокати: ОСОБА_11 та ОСОБА_7 подали аналогічні апеляції, в яких вони, посилаючись на невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам справи вказують, що не погоджуються з вироком суду, оскільки під час розгляду судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

В апеляціях захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_7 просять вирок суду скасувати, ОСОБА_6 виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що досудове і судове слідство проведені неповно, з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вказують на те, що, явка з повинною ОСОБА_6 і відтворення обстановки і обставин події злочину були проведені без участі захисника, визнавальні свідчення ОСОБА_13 давав під психологічним і фізичним тиском з боку працівників правоохоронних органів, а речі ОСОБА_18 були вилучені з порушенням вимог КПК України.

В апеляціях захисники вказують, що у вироку суду не встановлено кому належить кров, виявлена на речах ОСОБА_6 , оскільки кров потерпілих і засудженого належать до однієї групи. Органами досудового слідства і судом не встановлено, де і коли був виявлений металевий предмет (рульовий вал), не встановлено яким предметом заподіяні тілесні ушкодження, металевим предметом (рульовим валом) або господарськими вилами, що, на думку захисника, є неповнотою досудового та судового слідства.

В апеляціях захисники ставлять під сумнів висновки у вироку суду щодо того, що потерпілому ОСОБА_14 були нанесені тілесні ушкодження господарськими вилами, оскільки згідно з висновком СМЕ №1276 від 24.12.2010 на вилах, вилучених з місця події, кров не виявлено. На вилучених рукавичках оранжевого і червоного кольору піт засудженого ОСОБА_19 відсутній, а також те, що висновком експерта встановлено, що на нанесених ранах потерпілих відсутні частинки фарби металевого предмета (рульового вала), який, в свою чергу, був пофарбований фарбою червоного кольору.

Крім того вказують, що судом першої інстанції було проігноровано вказівки Вищого Спеціалізованого суду щодо виключення з переліку доказів винуватості ОСОБА_6 його явки з повинною та відтворення обстановки і обставин події злочину, а також не проведення перевірки його заяви про застосування до нього недозволених методів слідства.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати, за пред`явленим обвинуваченням його виправдати, а справу направити на прокурору на досудове розслідування, посилаючись на аналогічні обставини, зазначені в апеляціях захисників.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ підсудного та його захисників, які підтримали доводи своїх апеляцій, виступ прокурора, який частково підтримав апеляції, просив оскаржений вирок скасувати, направити кримінальну справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, думку потерпілих та їх представника, які заперечували проти задоволення апеляцій; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 КПК України (в ред. 1960 року), вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 323 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим.

Суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримано вищевказані вимоги кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 299 КПК України (в ред. 1960 року), після виконання зазначених у попередній статті дій головуючий з`ясовує думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити, та про порядок їх дослідження

Згідно з протоколом судового засідання від 24.05.2017 судом першої інстанції визначено повний порядок дослідження доказів у кримінальній справі відносно ОСОБА_6 (т. 7 а. с. 56-58, 210-212).

Частиною 1 статті 67 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 статті 257 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.

Статтею 314 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що документи, що є доказами в справі, повинні бути оглянуті або оголошені в судовому засіданні. Ці дії можуть провадитися як за ініціативою суду, так і за клопотанням учасників судового розгляду

в будь-який момент судового слідства.

Частиною 1 статті 334 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього.

Дослідженням оскарженого вироку встановлено, що в його мотивувальній частині зазначено докази, які підтверджують вину підсудного ОСОБА_6 , а саме: виписка з ЖРЗП Татарбунарського РВ ГУМВС (а.с. 22, 23 т. 1); протокол огляду місця події від 15 листопада 2010 року та фототаблиця до нього (а.с. 27 - 93 т.1); протокол явки з повинною ОСОБА_6 від 16 листопада 2010 року (а.с. .25 т.1); протокол відтворення обстановки та обставин події від 16 листопада 2010 року, фототаблиці до нього і диски з відеозаписом вказаної слідчої дії (а.с. 18 - 44 т. 2); протокол огляду речових доказів від 16 листопада 2010 року та постанова про приєднання до справи в якості речових доказів (а.с. 143 т. 1); протоколи огляду носильних речей ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , від 16 листопада 2010 року зі слідами злочину (а.с. 136 - 137 т.1, 138 - 139 т. 1, 140 - 141 т. 1); протоколи виїмки від 16 листопада 2010 року (а.с. 128 т. 1); протокол огляду носильних речей, що належать ОСОБА_6 від 16 листопада 2010 року (а.с. 129 - 130 т. 1); протокол виїмки від 16 листопада 2010 року (а.с. 123 т. 1); протокол від 16 листопада 2010 року (а.с. 124 т. 1); протоколи виїмки та огляду речових доказів від 18 листопада 2010 року (а.с. 132, 133 т. 1); протокол додаткового огляду місця події від 18 листопада 2010 року (а.с. 105-115 т. 1); висновок судово-медичної експертизи № 26 від 23 грудня 2010 року (а.с. 194 - 196 т. 1); висновок судово-медичної експертизи № 25 від 23 грудня 2010 року (а.с. 185 - 188 т. 1); висновок судово-медичної експертизи № 21 від 28 січня 2011 року (а.с. 159 - 160 т. 1); висновок судово-медичної експертизи речових доказів № 541 від 24 грудня 2010 року (а.с. 33 - 34 т. 2); висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 1181 від 30 листопада 2010 року (а.с. 39 - 43 т. 2); висновок судово-медичної експертизи речових доказів № 1178 від 26 листопада 2010 року (а.с. 48 - 52 т. 2); висновок судово-медичної експертизи № 1180 від 06 грудня 2010 року (а.с. 70 - 76 т. 2); висновок судово-медичної експертизи № 1179 від 09 грудня 2010 року (а.с. 81 - 86 т. 2); висновок судово-медичної експертизи № 531 від 06 грудня 2010 року (а.с. 91 92 т. 2); висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 1276 від 24 грудня 2010 року (а.с. 103 - 107 т. 2); висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 1205 від 14 грудня 2010 року (а.с. 112 - 115 т. 2); висновок судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи № 703 від 21 грудня 2010 року (а.с.138 - 143 т. 2); висновок судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи № 705 від 21 грудня 2010 року (а.с. 148 - 155 т. 2); висновок судово-комісійної експертизи № 217 від 30 серпня 2013 року (а.с. 149-186 т. 4); висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 1201 від 13 грудня 2010 року (а.с. 160 - 163 т. 2); висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 1200 від 10 грудня 2010 року (а.с. 168 - 170 т. 2); висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 534 від 13 грудня 2010 року (а.с. 175 - 178 т. 2) (т. 7 а. с. 225-227).

Згідно з протоколом судового засідання від 30.11.2017 вищезазначені докази оголошувались судом першої інстанції (т. 7 а. с. 217-218), однак, відповідно до журналу судового засідання від 30.11.2017 (т. 7 а. с. 96-97) та диску з аудіофіксацієї судового засідання по кримінальній справі відносно ОСОБА_6 вбачається, що вказані письмові докази взагалі не досліджувались судом першої інстанції, що свідчить про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке потягло за собою неповноту судового слідства та яке є безумовною підставою для скасування оскарженого вироку.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 87 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що основним засобом фіксації перебігу судового розгляду справи є протокол судового засідання. У ході кожного судового засідання суду першої інстанції, а також при кожній окремій процесуальній дії, вчиненій поза постійним місцем засідання суду першої інстанції, складається протокол. У суді апеляційної інстанції протокол судового засідання ведеться у випадках, передбачених цим Кодексом.

На вимогу хоча б одного учасника судового розгляду справи або за ініціативою суду у суді першої чи апеляційної інстанції здійснюється повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 370 КПК України передбачено, що вирок у будь-якому випадку підлягає скасуванню у разі, якщо у справі відсутній протокол судового засідання або перебіг судового процесу у передбачених цим Кодексом випадках не фіксувався технічними засобами.

Згідно з протоколом судового засідання та журналу судового засідання від 01.06.2017 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (т. 7 а. с. 212-214).

Однак, дослідженням аудіозапису судового засідання від 01.06.2017 встановлено, що останній не прослуховується, в зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, про його відсутність, що є порушенням вимог п. 10 ч. 2 ст. 370 КПК України (в ред. 1960 року).

Доводи апеляцій щодо скасування запобіжного заходу підсудному ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, так як апеляційним судом не перевіряється вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, крім цього, відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, які відносяться до особливо тяжких та за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_6 , не визначаючи строк дії вказаного запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 156 КПК України (в ред. 1960 року).

Пунктом 1 частиною 1 статі 366 КПК України передбачено, що в результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині першій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд виносить ухвалу про скасування і повернення справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Згідно з положеннями п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 367 КПК України (в ред. 1960 року) підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є односторонність чи неповнота судового слідства, а також істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 368 КПК України (в ред. 1960 року) встановлено, що однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Дізнання, досудове чи судове слідство в усякому разі визнається однобічним і неповним коли не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 370 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Частиною 2 статті 374 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку чи постанови, зокрема, порушення, зазначені в пунктах 2, 3, 4, 6-10, 13 частини другої статті 370 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляцій, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що потягло за собою неповноту судового розгляду, яке відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 370, ст. 374 КПК України, тягне за собою скасування вироку районного суду та призначення нового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду, в зв`язку з чим апеляції підлягають частковому задоволенню.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати висновки апеляційного суду, з суворим дотриманням вимог кримінального-процесуального закону повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 367, 368, 370, 374, 377, 383 КПК України (в ред. 1960 року), апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги підсудного ОСОБА_6 , його захисників адвокатів: ОСОБА_11 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2018 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, - скасувати.

Повернути кримінальну справі відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_6 залишити без змін тримання під вартою.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4