Справа № 515/1365/19
Провадження № 1-кп/492/165/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 27.05.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-14.12.2016 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку 09.04.2019р.,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 24.05.2019 року в нічну пору доби, встановити точний час не виявилось можливим, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, шляхом зламу вхідних дверей, проник до підсобного приміщення вказаного домоволодіння, яким користується потерпіла ОСОБА_5 , з якого умисно, таємно, повторно, викрав належне останній майно, а саме: бензопилу марки «Vitals» моделі «BKZ 4518n» вартістю 1255 гривень, дриль марки «Odwerk» моделі «BSB 850 RE» вартістю 551 гривень 25 копійок, титановий диск колеса від автомобіля марки «ВАЗ 21043» на 4 болти вартістю 439 гривень 10 копійок та рульову рейку у зборі із рульовими наконечниками від автомобіля марки «ЗАЗ 110247», вартістю 415 гривень 85 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2 661 гривні 20 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з`явилася. Разом з тим потерпіла звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила здійснити судовий розгляд у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявляла.

З урахуванням думки учасників судового провадження, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілої, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відносить до категорії тяжких.

ОСОБА_4 раніше судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо. Не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак, перебуває на диспансерному обліку у наркологічному кабінеті з 1999 року з діагнозом: хронічний алкоголізм ІІ ступеню.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також судом враховуються дані досудової доповіді, наданої Татарбунарським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо тільки лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання пов`язане з позбавленням волі.
До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи засудженим за вчинення злочинів, будучи безпосередньо обізнаним про настання кримінального покарання за вчинені злочини відбувавши покарання у місцях позбавлення волі, відповідних висновків для себе не зробив, в період, коли судимість не була погашена та не знята у встановленому законом порядку, знов, вчинив умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та його стійкої позиції на вчинення правопорушень.
Тому, з урахуванням зазначених обставин,а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, але в межах мінімального строку, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, що за переконанням суду буде відповідати тяжкості правопорушення і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадкумета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.

Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у розмірі 2826 гривень 18 копійок.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у розмірі 2 826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість) гривень 18 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 29.05.2019 року на речові докази: рульову рульову рейку чорно-сірого кольору з надписом ДЛЧ-7 «Триал» 1102-3414058 та бензопилу «BKZ 4518n».
Речові докази: рульову рульову рейку чорно-сірого кольору з надписом ДЛЧ-7 «Триал» 1102-3414058 та бензопилу «BKZ 4518n» вважати повернутими законному власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області