Справа № 199/9476/19
УХВАЛА
іменем України
22 листопада 2019 року

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001918, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, який офіційно не працює, не одружений, не судимий, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим клопотанням, яке було підтримано прокурором в судовому засіданні, на переконання слідчого, є підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, в якому підозрюється, у зв`язку з чим запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування до останнього менш суворого запобіжного заходу згідно п. 1 - 3 ч. 1 ст. 176 КПК України неможливо, бо вони не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків, передбачених чинним законодавством, та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, та все це на переконання слідчого зазначене підтверджується матеріалами.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважали можливим обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний визнає свою вину, зобов`язується не впливати на потерпілих.

Захисник підозрюваного просив про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, підозрюваний заперечував використання металевого предмету при вчиненні 19.11.2019 р. правопорушення, пояснив, що наносив удари потерпілій без використання будь-якого предмету, лише руками та ногами.

З приводу стану здоров`я (психічного) підозрюваний пояснив, що на обліку у лікарів не перебуває, втім, звертався приблизно у 2009 р. за медичною допомогою, проходив певний курс лікування у психіатра (близько 3 х місяців), приймав призначені ліки, після чого став почуватися краще. Протягом останнього часу він помічає переслідування з боку інших осіб, через що поводиться агресивно; 19.11.2019 р. йому здалося, що потерпіла підозріло йому посміхалася.

Розглянув клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

20.11.2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України правопорушення. В ході досудового розслідування встановлено, що 19.11.2019 р. приблизно о 13.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Софії Ковалевської в м. Дніпро між будинком №53 та будинком №55, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка рухалась в бік будинку АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, який заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, який останній зберігав при собі. Підійшовши позаду ОСОБА_7 , ОСОБА_4 лівою рукою схопив її за волосся, та, використовуючи силу руки, розвернув останню до себе обличчям, після чого, тримаючи у правій руці металевий предмет, наніс один удар правою рукою у ліву частину обличчя, після чого ОСОБА_7 впала на землю; доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 лівою ногою став на волосся, чим позбавив потерпілу змоги піднятись, та наніс один удар правою ногою по спині потерпілої, після вказаних ударів потерпіла ОСОБА_7 почала кричати. ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, наніс близько чотирьох послідовних ударів правою та лівою рукою в область обличчя. Цього ж дня приблизно о 13 год. 10 хв., вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік до місця свого мешкання: до квартири АДРЕСА_3 .

20.11.2019 р. о 14.00 год. (клопотання слідчого містить описку /зазначено помилково 13.00 год./ при зазначенні часу затримання підозрюваного) ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.11.2019 р. відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри Дризі повідомлено про підозру та його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 (епізод за участі потерпілої ОСОБА_7 ) та за ч. 1 ст. 296 КК України (епізоди за участі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 /чи ОСОБА_10 в результаті допущеної слідчим описки/, ОСОБА_11 /чи ОСОБА_11 в результаті допущеної слідчим описки/, ОСОБА_12 ); слідчому судді не надані копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання в частині кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим не вдається можливим визначитися достеменно з ім`ям цих фізичних осіб та їх процесуальним статусом в даному кримінальному провадженні.

Подане слідчому судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в частині кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 296 КК України не містить:

-короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 (п. 1 ч. 1 ст. 184 КПК України);

-виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України правопорушення, та клопотання слідчого не містить посилання на матеріали, які повинні підтверджувати дані обставини (п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України).

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею до клопотання слідчого не додані копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання в частині кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 296 КК України (п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України).

У зв`язку з вищевикладеним, вочевидь відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України кримінального правопорушення.

З приводу обґрунтованості підозри за ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, то при постановленні ухвали за поданим клопотанням враховується наступне.

Ухвалою слідчого судді від 20.11.2019 р. (а.с. 42-43) в задоволенні клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на обшук житла - квартири АДРЕСА_3 було відмовлено: за обставин, викладених у даному клопотанні, проникнення до володіння особи 19.11.2019 р. у вказаній у відповідному протоколі час, мало відбуватися на підставі ухвали слідчого судді (ч. 1 ст. 233 КПК).

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 29 Конституції України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України; на переконання слідчого та прокурора наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З приводу наявності обґрунтованої підозри, то якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такі факти та інформація, встановлені на підставі наступних доказів, існують:

протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.11.2019 р. (а.с. 5);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.11.2019 р. (а.с. 6);

протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 20.11.2019 р. (а.с. 12);

протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 20.11.2019 р. (а.с. 18);

протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 20.11.2019 р. (а.с. 21-22);

протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 20.11.2019 р. (а.с. 26-27);

протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 20.11.2019 р. (а.с. 28-29).

Разом з тим, підозрюваний визнав вину у вчиненні «нападу на дівчат».

При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Разом з тим, на підставі матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (при цьому, потребує врахуванню, що деяка частина матеріалів надана слідчому судді у такому виді, з якого через погану якість неможливо встановити її зміст, що було визнано прокурором в судовому засіданні /а.с. 10, 11/, протоколи допиту свідків /а.с. 16, 19/ не містять дати допиту тощо.

Відповідність цих документів у копіях оригіналу була підтверджена прокурором в судовому засіданні.

Не зважаючи на лист слідчого судді від 21.11.2019 р. зазначений недолік слідчим не був виправлений (а.с. 41).

Відтак, слідчим суддею встановлена наявність лише ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, слідчий суддя згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку, протягом певного часу проходив лікування у психіатра та визнав за судового розгляду, що має деякі ознаки захворювань, через які іноді поводиться агресивно, що також підтверджується характеристикою з місця проживання підозрюваного від 19.11.2019 р. (а.с. 30) та протоколом допиту матері підозрюваного - свідка ОСОБА_15 (а.с. 21-22);

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, зокрема, наявність у підозрюваного родини (проживає разом із матір`ю за місцем реєстрації місця проживання);

5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

6) майновий стан підозрюваного, який не має значних статків;

7) відсутність судимості у підозрюваного;

8) відсутність застосування відносно підозрюваного раніше запобіжних заходів;

9) відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

10) відсутність відомостей про майнову шкоду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя не встановлений.

Суд вже неодноразово постановляв, що тримання особи під вартою є настільки серйозним заходом, що його застосування є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі, заходи було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див., наприклад, рішення у справах «Вітольд Літва проти Польщі» (Witold Litwa v. Poland), заява № 26629/95, п. 78, ECHR 2000-III, та «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 143, ECHR 2012) п. 93 рішення ЄСПЛ у справі «Заіченко проти України (№2)».

Суд також наголошує на тому, що жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта (п. 97 рішення ЄСПЛ у справі «Заіченко проти України (№2)».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Луценко проти України» в остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України прокурором не доведені.

Виходячи з вищенаведеного, та, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і запобігання встановленим ризикам.

Таким чином, підстави для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, які передбачені частиною першою цієї статті ст. 176 КПК України, мають місце: домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні строку застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує строки досудового розслідування та час затримання підозрюваного (14.00 год. 19.11.2019 р.).

Керуючись ч. 1 ст. 110, ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132, п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 176, ст.ст. 177, 178, 181, 186, 193, ч. 1 та ч. 4 ст. 194, ст.ст. 196, 197, 198, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001918, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 14.00 год. 17 січня 2020 р.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, прокурора або суду.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 14.00 год. 17 січня 2020 р.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Ухвала набирає чинності негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

22.11.2019