КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

23 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0010124 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мотижин Макарівського району, Київської області, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Цим же вироком по справі вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 04.09.2018, приблизно о 01 год., перебуваючи разом з особою, провадження стосовно якої зупинено, по вул. Мартиросяна, 14 у м. Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшли до останнього з гаражів гаражного кооперативу, біля якого, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 невстановленим предметом пошкодив металеву решітку вікна гаража, після чого, разом з особою, провадження стосовно якої зупинене, зірвали решітку. Особа, провадження стосовно якої зупинено, через вікно проникла у приміщення гаражу, з якого, реалізуючи спільний умисел, таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: 4 зимові автомобільні шини, вартістю 4000 грн.; 1 літню автомобільну шину, вартістю 1 000 грн.; металеву каністру з бензином 20 літрів, вартістю 600 грн.; ящик із інструментами, вартістю 700 грн.; пакет кави, який для потерпілого матеріальної цінності не становить. Після чого, особа, провадження стосовно якої зупинено, через вікно передала викрадене чуже майно ОСОБА_5 і покинула гараж через вікно. Надалі, ОСОБА_5 і особа, провадження стосовно якої зупинено, почали перекидати викрадене через паркан гаражного кооперативу, однак не довели свої дії до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 25 липня 2019 року в частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що не погоджується з рішенням суду, оскільки судом неповно було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, в результаті чого, призначено необґрунтовано суворе покарання.

Зокрема, як вказує апелянт, обвинувачений вчинив замах на злочин, і його діями потерпілому не завдано матеріальної шкоди. Крім того, потерпілий написав заяву до суду першої інстанції, в якій висловив прохання не притягувати ОСОБА_5 до дуже суворої відповідальності.

Також, захисник звертає увагу на те, що в силу ст. 89 КК України, ОСОБА_5 раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку та доглядає і утримує важкохвору матір пенсіонерку, яка без участі сина, не може за собою доглядати.

Крім того, апелянт, зазначає про те, що обвинувачений щиро розкаюється у здійснених злочинах, розуміючи, що злочинна стежка не може привести до добра у зв`язку з чим, з кожним днем перебування у слідчому ізоляторі він змінюється, перевиховується та готовий почати нове життя у суспільстві, не вчиняючи більше ніяких злочинів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб та поєднану з проникненням у приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, ухилявся від суду, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, до затримання працював, хоча і неофіційно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.
Тим більше, з урахуванням того, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 мінімальний за своїм розміром строк покарання, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив лише замах на злочин, що його діями потерпілому не завдано матеріальної шкоди, а також на заяву потерпілого, в якій останній просить не притягувати обвинуваченого до суворої відповідальності, так само, як і посилання на те, що обвинувачений, в силу ст. 89 КК України, не має судимості, на його утриманні знаходиться неповнолітня донька 2002 року народження та важкохвора матір пенсіонерка, на переконання колегії суддів, з урахуванням тяжкості злочину та особи винного, не дають достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

До того ж, незважаючи на те, що деякі з наведених вище обставин дійсно не були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, вони не могли і не можуть істотно вплинути на вирішення цього питання, оскільки вихованням та утриманням доньки обвинуваченого займається її матір, яка разом з донькою проживає окремо, а у матері обвинуваченого, крім нього є ще один повнолітній син, який за законом зобов`язаний, у разі необхідності, доглядати та утримувати своїх батьків, зокрема хвору матір пенсіонерку.
Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , не вбачає законних підстав для зміни вироку та звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 цього Кодексу.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2938/2019

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1