ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2535/19 Справа № 215/484/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуДніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001855 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні судом обставини.

Ухвалою суду продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 вересня 2019 року включно, а також відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.
Мотивуючи прийняте рішення суд І інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, тому суд вказав, що тяжкість покарання свідчить про наявність ризику переховування від суду, а також встановив наявність ризику незаконного впливу на свідків, як з боку обвинувачення так і захисту, які є сусідами по дому, тому суд врахувавши, що по справі необхідно провести судовий розгляд, допитати свідків, які приймали участь під час досудового розслідування, що неможливо здійснити до закінчення запобіжного заходу, суд продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу суд зазначив, що стороною захисту не було доведено необхідності у догляді за хворою матір`ю, а також суд вказав про окреме проживання обвинуваченого від дружини та сина, і про відсутність постійного місця працевлаштування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовуючи, це тим, що суд не послався на жодний доказ, який би підтверджував існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не вказав обставин на яких підставах дійшов до висновку щодо їх наявності. Захисник вказує, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування не перешкоджав слідству, надавав пояснення, добровільно приймав участь у слідчих діях, під час застосування до нього іншого запобіжного заходу не переховувався від органу досудового розслідування та суду, а також захисник вказує, що станом на сьогоднішній день усі свідки у кримінальному провадженні допитані, тому ризики є недоведеними. Разом з цим захисник зазначає, що його підзахисний має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, доглядає за хворою матір`ю, позитивно характеризується, одружений, має на утримання неповнолітнього сина.

Позиція учасників апеляційного розгляду.

В апеляційному суді захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду І інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд бере до уваги, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому вказана ухвала підлягає апеляційному оскарженню, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід розглянути по суті.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності рішення суду І інстанції про продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, та ОСОБА_7 може переховуватися від суду, так як про це свідчить тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, а також може незаконно впливати на свідків, які є сусідами по дому, і які не допитувалися під час судового розгляду, тому суд І інстанції обґрунтовано зазначив, що застосування альтернативного запобіжного заходу є неможливим, з чим колегія суддів повністю погоджується.
Європейський Суд з прав людини зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінив всі обставини кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 та відхилив доводи захисника, що обвинувачений доглядає за хворою матір`ю, так як доказів цього факту не надано. Окрім цього суд І інстанції встановив, що обвинувачений тривалий час не проживає з дружиною та сином, а також не має постійного місця працевлаштування, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 є необґрунтованими, не підтвердженими доказами, а також такими, що самі по собі не слугують для підстави змінити запобіжний захід.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також доводи захисника щодо зміни його підзахисному запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 27 вересня 2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4