ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2380/19 Справа № 203/2550/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0001332 від 25 травня 2019 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до 16 вересня 2019 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є особою, яка раніше судима, міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи не має. Перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 зможе переховуватись від слідства і суду із метою уникнення відповідальності, впливати на потерпілих та свідків. Суд врахував обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Також, суд врахував підстави за яких обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.

В апеляційних скаргах на ухвалу:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з меншим розміром застави.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КК України є недоведеними та необґрунтованими. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції є невмотивованою та необґрунтованою, без мокрої печатки та без визначення суми застави, яка була встановлена ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того вказує, що судом першої інстанції не враховано, що шкода була повернута.

- захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить змінити ухвалу суду першої інстанції та додатково визначити розмір застави.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини. Жодних факторів, визначених в даній частині статті, не зазначено у обвинуваченні ОСОБА_6 . Наявність чи відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного джерела доходу не є ключовим фактором, що впливає на обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або є підставою для не визначення застави. ОСОБА_6 проживає разом з батьками, мати має слабкий стан здоров`я.
Представник потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності представника потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду про продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 іншими учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження № 203/2550/19, 19 липня 2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, зокрема, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням думки самого обвинуваченого, який не заперечував проти його продовження, та належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи не має, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Також не можна прийняти до уваги доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, що в оскаржуваній ухвалі суду ОСОБА_6 не визначено розмір застави, оскільки ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року, якою до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 57 630 грн., правом на внесення якої ОСОБА_6 може скористатися і на теперішній час, а оскаржуваною ухвалою тільки продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: