ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1199/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №613/855/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, щофактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, є неконкретними, не містять чітко сформульованого обвинувачення, чим порушено права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, тобто позбавлено права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, та в подальшому можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд можливості належним чином встановити істину в кримінальному провадженні.
Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення є неконкретними оскільки, орган досудового розслідування зазначивши форму вини та мету вчинення злочину, не вказав мотивів скоєного діяння, спосіб вчинення правопорушення та прямого умислу на заволодіння чужим майном, що є кваліфікуючою ознакою такого злочину.
Відсутність зазначення даної ознаки суб`єктивної сторони в обвинувальному акті позбавляє суд можливості перевірити правильність правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_7 діяння і її відповідність фактичним обставинам та сформульованому обвинуваченню.
Також, як вбачається з описової частини обвинувального акту, то ОСОБА_8 був допитаний в якості підозрюваного та вину свою визнав, натомість як далі по тексту він вже є потерпілим по кримінальному провадженню, що позбавляє суд остаточно визначити статус ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженню.
Окрім цього, як вбачається зі вступної частини обвинувального акту, то ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000378 від 09.05.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, однак далі по тексту обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується вже в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим і Богодухівським районним судом Харківської області під час розгляду вказаного кримінального провадження зазначалася різна правова кваліфікація діяння ОСОБА_7 , а саме: як вбачається з ухвали про призначення підготовчого судового засідання від 01.07.2016 року (а.с.13) ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, натомість як вже в ухвалах суду від 14.07.2016 року про привід обвинуваченого ОСОБА_7 (а.с.18) та про накладення на потерпілого ОСОБА_8 грошового стягнення (а.с.19) ОСОБА_7 обвинувачується за ч.3 ст. 185 КК України.
При таких обставинах суд не може встановити, за якою правовою кваліфікацією обвинувачується ОСОБА_7 чи за ч.2 ст. 185 КК України, чи за ч.3 ст. 185 КК України.
Крім цього судом встановлено, що в обвинувальному акті не в повному обсязі встановлені відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , чи являється він інвалідом, учасником АТО, чи має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або осіб похилого віку.
Таким чином, районний суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині конкретного формулювання обвинувачення, та щодо порушення права на захист, та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, направити кримінальне провадження до того ж суду для розгляду у підготовчому засіданні. Мотивуючи скаргу вказав, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зазначив, що відповідно до ст. 338 КПК України, під час судового розгляду прокурор має право змінити обвинувачення, скласти новий обвинувальний акт.
В додаткових доводах апеляційної скарги прокурор зазначив, що при складанні обвинувального акту повністю дотримано вимоги закону щодо викладення фактичних обставин, правової кваліфікації, анкетних даних обвинуваченого. Вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень при проведенні підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
Дане судове рішення оскаржено прокурором з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги про необґрунтоване повернення обвинувального акту, слід зазначити, що дані, які повинен містити вказаний процесуальний документ, викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
У п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону випливає, що обвинувальний акт в обов`язковому порядку повинен містити формулювання обвинувачення, в межах якого проводиться судовий розгляд.
При цьому, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні дійсно не містить даних щодо мотивів скоєного ОСОБА_7 діяння, спосіб вчинення правопорушення та вид умислу при заволодінні чужим майном.
Колегія суддів зазначає, що суб`єктивна сторона крадіжки характеризується виною у формі прямого умислу, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.
В ситуації, коли у кримінальному провадженні не встановлені форма умислу та мотив при вчиненні злочину, суд буде позбавлений можливості належним чином встановити фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Також, це може потягнути порушення права обвинуваченого на захист в контексті можливості висунення стороною захисту своєї версії розвитку подій.
Крім цього, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 , який є потерпілим по справі, був допитаний в якості підозрюваного та визнав свою вину, що суперечить визначеному органом досудового слідства процесуальному статусу осіб та формулюванню обвинувачення.
Окрім цього, у вступній частині обвинувального акту вказано , що ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000378 від 09.05.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. При цьому, далі по тексту обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується вже в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Вказані обставини підтверджують обґрунтованість позиції районного суду про неможливість в такій ситуації встановлення правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , що була дана органом досудового слідства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в оскаржуваній ухвалі та даному рішенні підстав. Такі порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для приведення у відповідність з вимогами КПК України.
Відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Доводи в апеляціях про те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими. Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.
Посилання в апеляціях на те, що суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні є необгрунтованим, адже суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевірив обвинувальний акт на наявність у ньому відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.
Апеляційний довід прокурора про те, що державний обвинувач може змінити обвинувачення в суді та виправити таким чином недолікі обвинувального акту також є неприйнятним, оскільки це є правом прокурора, яким він може й не скористатися, а також у зв`язку з тим, що обвинувачений повинен знати суть пред`явленого обвинувачення до початку судового розгляду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про повернення прокурору обвинувального акту для усунення зазначених в ухвалі недоліків прийнято за результатами повного, об`єктивного судового розгляду із додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді: