ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3559/18 Номер провадження 11-кп/814/601/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0001027 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 9 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 9 січня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:

-17.09.2018 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання строком на 3 роки,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.09.2018 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 572 грн. витрат за проведення судової екпертизи.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 19.08.2018, близько 10-00 год. перебував у магазині «Єва-661» ТОВ «Руш», що знаходиться за адресою проспект Володимирський, 42/1 в м. Лубни Полтавської області. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення крадіжки майна з вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 умисно, таємно, з корисливою метою та мотивом викрав із стелажу магазину бритву-стайлер «Gillete Fusion Pro Glide Styler» з однією змінною касетою та трьома насадками для моделювання бороди і вусів вартістю 473,33 грн., чим спричинив ТОВ «Руш» матеріальні збитки на вищевказану суму. Після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 19.08.2018 близько 11 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у магазині «Єва-661» ТОВ «Руш», що знаходиться за адресою проспект Володимирський, 42/1 в м. Лубни Полтавської області, у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення крадіжки майна з вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 умисно, таємно, з корисливими метою та мотивом викрав із стелажу магазину 2 бритви-стайлера «Gillete Fusion Pro Glide Styler» з однією змінною касетою та трьома насадками для моделювання бороди і вусів вартістю 473,33 грн. кожна, чим спричинив ТОВ «Руш» матеріальні збитки на суму 946,66 грн. Після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав майнової шкоди ТОВ «Руш» на загальну суму 1419 грн.99 коп.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, прокурор у кримінальному провадженні Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вважає, що судом призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, також неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно призначив м`яке покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не врахувавши те, що останній не відшкодував завдані ним матеріальні збитки, маючи не зняту і не погашену судимість вчинив два нових злочини, які вчинені умисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, що вказує на категоричне небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Крім того вказав, що місцевий суд неправильно застосував до ОСОБА_7 норму ст. 75 КК України, оскільки вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.09.2018 ОСОБА_7 вже судимий за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 3 роки. Проте не зважаючи не те, що обвинуваченим завдані збитки не відшкодовані, інші обставини справи, суд знову застосував до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та 3 роки іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

Згідно зі ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як передбачено ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Норма ч.2 ст.413 КПК України визначає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим і в цій частині ніким по справі не оспорюється. З огляду на доведеність винуватості, вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Згідно ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів враховуючи особу обвинуваченого, та конкретні матеріали справи, вважає, що місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від17.09.2018 був засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, а тому місцевий суд правильно призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Лубенського міськрайонного суду від 17.09.2018 року і призначаючи покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Та на підставі ч.4 ст.70 КК України визначив остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, про що і просить прокурор у апеляційній скарзі.

Тому колегія суддів не може погодитись з доводами апеляції прокурора про необґрунтоване звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки в оскаржуваному вироку суд першої інстанції врахував всі обставини, на які посилається апелянт, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого.

Крім цього, висновок прокурора про те, що обвинувачений, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення аналогічних злочинів, вчинив знову злочини, є помилковим, оскільки злочини вчинені до постановлення вироку за попередні злочини.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 9 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4