ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2778/19 Справа № 210/3894/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені подання Державної установи Криворізька виправна колонія № 80 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він відбув 2/3 строку призначеного покарання, має три заохочення та два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.
Також звертає увагу на те, що початок його строку рахується з 02.10.2015 року, а кінець цього строку припадає на 02.05.2020 року, при цьому він не має жодного перерахунку, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 рокувідмовлено у задоволені подання Державної установи Криворізька виправна колонія № 80 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 неодноразово порушував режим відбування покарання, мав стягнення та заохочення, згідно щоквартального оцінювання поведінки засудженого, протягом 2018-2019 років, оцінка «задовільно», має по одному заохоченню протягом 2016, 2018, 2019 років.
Крім того, судом враховано те, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за злочини середньої тяжкості та тяжкого злочину, які він вчинив перебуваючи на іспитовому терміні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги засудженого, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки мав стягнення та має три заохочення за весь період відбування покарання, крім того, враховано те, що засуджений відбуває покарання за злочини, які він вчинив, перебуваючи на іспитовому терміні.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ОСОБА_8 , останній за час його перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Криворізька виправна колонія № 80 засуджений мав два стягнення, які на теперішній час є погашеними у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, має три заохочення, працевлаштований робітником у ливарному цеху на виробництві установи, до виконання робіт із благоустрою території установи ставиться з розумною ініціативою, приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу Правова освіта, Підготовка до звільнення, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав два стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, наявність у ОСОБА_8 лише трьох заохочень за весь період відбування покарання, починаючи з 02.11.2015 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Також, судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги те, що засуджений ОСОБА_8 в період іспитового строку вчинив нові умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки під час цього випробування.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що строк його покарання не був перерахований, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів вважає такими, щоне є підставою для скасування ухвали суду.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що засудженому ОСОБА_8 на засіданні комісії установи від 15.02.2018 року було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, оскільки засуджений тільки стає на шлях виправлення.
Також, засудженому рішенням комісії установи від 15.11.2018 року було відмовлено у застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки ОСОБА_8 тільки став на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання адміністрації установи щодо ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України,колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4