Ухвала

Іменем України

05 грудня 2019 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

судді - ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000805 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солошино Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, освіта повна загальна середня, непрацюючого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191 КК України,

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України .

Представник потерпілого ОСОБА_4 заявив клопотання про відмову від обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.191 КК України та закриття кримінального провадження, про що надав відповідну заяву.

Прокурор ОСОБА_2 , обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, з наступних підстав.

Положенням п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК (у редакції, чинній до 10 січня 2019 року) було визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого, в тому числі, й ст. 191 КК, якщо воно вчинене особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на час скоєння кримінального правопорушення був найманим працівником СТОВ «Говтва».

Законом України від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII«Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до КПК та виключено п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК.

Загальне правило щодо дії кримінального процесуального закону в часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №288/1158/16 вказано на те, що «критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Системний аналіз приписів ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 та ст. 477 КПК з урахуванням наведених положень у постанові Великої Палати Верховного Суду свідчить, що волевиявлення потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є вирішальним у питаннях щодо початку та припинення (закриття) такого провадження. Виникнення у потерпілого права відмови від обвинувачення у такому провадженні нерозривно пов`язане із моментом реалізації початку досудового розслідування, і кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості обмеження названого права потерпілого в цьому провадженні.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі № 149/3394/18.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник потерпілого відмовився від обвинувачення та прохає закрити кримінальне провадження, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити.

Керуючись ст.ст. 26, 284, 477 КПК України, суд, -

Постановив:

Закрити кримінальне провадження № 0000805 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На ухвалу суду, протягом семи днів, може бути подана апеляційна скарга.

Суддя