Провадження № 1-кс/243/3771/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у закритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 17 м. Слов`янська клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -,
ВСТАНОВИВ:
До Слов`янського міськрайоного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 травня 2014 приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з невстановленими особами, діючи у складі незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», перебуваючи на «блокпосту» розташованого на перехресті вулиць Центральна (на той час ОСОБА_6 ) та Шовковична (на той час Іскри) міста Слов`янськ Донецької області, одягнений у камуфляжну форму та маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю, діючи за попередньою змовою, протиправно, відкрито, нехтуючи вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, підізвав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив по АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_5 демонструючи ОСОБА_7 вогнепальну зброю з метою залякування останнього та можливе її застосуванням у разі непокори та вчинення опору його протиправним діям, проти волі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з іншою невстановленою в ході досудового розслідування особою, взяли потерпілого під руки та повели у напрямок знаходження Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області, за адресою: Донецька область м. Слов`янськ, вул. Центральна, 32.
Сприймаючи вказані погрози ОСОБА_5 та іншої невстановленої особи реальними і такими, що несуть небезпеку для життя та здоров`я, ОСОБА_7 не чинив спротиву злочинним діям останніх та відповідно йшов до Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області.
Перебуваючи біля будівлі Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області за адресою: Донецька область м. Слов`янськ, вул. Карла Маркса, 32, ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні злочині дії, об`єднанні спільним умислом, направленим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, з демонструванням чисельної більшості, сили та погроз застосування вогнепальної зброї, зв`язали руки ОСОБА_7 , та закривши його очі, помістили ОСОБА_7 до підвального приміщення Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області за адресою: Донецька область м. Слов`янськ, вул. Центральна, 32, чим остаточно позбавили потерпілого можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування.
У приміщенні Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області ОСОБА_7 незаконно утримували до 21.05.2014, а після він був переведений до Ізолятора тимчасового тримання Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, де його продовжували незаконно тримати до 00 години 30 хвилин 05.07.2014 року, тобто незаконно позбавив волі ОСОБА_7 на 64 дні.
23 жовтня 2019 року було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошенно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розшук.
Слідчий в клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо нього покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, який просив клопотання задовольнити, та слідчого, який також підтримав клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов'язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до положення п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України до заходів забезпечення кримінального провадження належить затримання особи.
Частиною 5 ст. 131 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частиною 1 ст. 188 КПК України передбачено право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором на звернення з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, сторона обвинувачення має право на звернення з таким клопотанням лише щодо особи, якій у передбачений КПК України спосіб повідомлено про підозру, або щодо особи, обвинувальний акт стосовно якої направлений до суду.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні не надали слідчому судді належних доказів та відомостей про отримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про підозру.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
З доданого до клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України вручене не було.
Слідчий суддя оцінюючи надані слідчим СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області в якості доказів вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 - вручення депутату міської ради м. Південне Харківської області повідомлення про підозру ОСОБА_5 , приходить до наступного.
По перше чинним КПК України не передбачено в переліку осіб та організацій, які мають право вручити повідомлення про підозру особі - депутата місцевої ради.
По друге на думку слідчого судді, слід зауважити, що не усі процесуальні повідомлення можливо здійснити шляхом передачі документу, бо саме повідомлення про підозру це складна процесуальна дія, яка передбачає: прийняття процесуального рішення, вчинення процесуального виклику, процесуальної дії та реалізацію прав особи, яка внаслідок суворого дотримання закону при виконанні вимог ст. 278 КПК набуває відповідного статусу.
Крім того необхідно розрізняти процесуальні виклики від повідомлення про зміст документу із обов`язково визначеним статусом особи, яка має право роз`яснити зміст документу, обсяг набутих прав та обов`язків, та отримати пояснення, які особа має право надати з проводу підозри для можливості у подальшому прийняти рішення, зокрема, і щодо запобіжного заходу. І ця позиція цілком кореспондується із ч. 3 ст. 111 КПК України.
Також слідчий суддя зазначає, що «вручено» не означає «отримано», а отже доцільно в таких випадках ще враховувати вимоги щодо належного підтвердження отримання або ознайомлення особою зі змістом повідомлення про підозру іншим шляхом.
Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.
Так, згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним отриманням підозри є виключно розпис особи, у тому числі на поштовому повідомленні.
У зв`язку з чим відомості про те, що слідчим було направлено поштою ОСОБА_5 повідомлення про підозру, слідчий суддя також не приймає до уваги.
Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що звернення з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно особи, яка у встановлений КПК України спосіб не набула статусу підозрюваного або обвинуваченого, чинним КПК не передбачено, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.
Керуючись статтею 188 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1