ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/2031/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2374/19 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши, в режимі відеоконфренції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 06 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109)» щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Київського районного суду м.Харкова від 23 05 2016 року за ч.2 ст.194 КК України до 5 років позбавлення волі.

Таке рішення суду мотивовано тим, що висновок комісії адміністрації ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109) по розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України, яка погодила подання матеріалів на УДО щодо ОСОБА_7 , як особі, яка довела своє виправлення, є передчасним.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції щодо вирішення питання про умовно-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, посилався на свою позитивну характеристику, відсутність стягнень та наявність заохочень, що, на його думку, свідчить про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , відбуває покарання за вироком Київського районного суду Харківської області від 23 05 2016 засуджений за ст. ч.2 ст. 194 КК України до 5 років позбавленні волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 04 10 2016 відповідно до ч.5 ст.72 КК України у відбутий строк ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23 05 2016 по 04 10 2016.

Початок строку відбування покарання рахується з 23 05 2016 року, кінець строку відбування покарання 12 01 2021 року.

Станом на день звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення, 29 05 2019 року, засуджений відбув понад 2/3 частини строку покарання, а саме 3 роки 4 місяці 17 днів, до відбуття підлягало 1 рік 7 місяців 14 днів.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 (арк. 142-143 особової справи) з 23 05 2016 року по 31 10 2016 року він перебував у Харківській установі виконання покарань (№27), до праці не залучався, вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, характеризувався посередньо.

З 31 10 2016 року відбував покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)». За час відбування покарання характеризувався позитивно; вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку установи не порушував; адміністрацією колонії заохочувався 1 раз; був працевлаштований на виробництві установи на дільниці «Поліпак» різноробом з відрядною оплатою праці.

За поданням Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції 23 11 2017 Міністерством юстиції України на підставі ст.ст. 100,101 КВК України видано наряд № 45442/27587-0-32-17/23 про переведення засудженого до виправної колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для подальшого відбуття покарання.

З 06 12 2017 ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109)», куди він прибув з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)». Працевлаштований різноробочим ферми сільськогосподарського підприємства установи. Згідно графіка приймає участь у неоплатних роботах з благоустрою території відділення, до яких ставиться з розумною ініціативою. До роботи ставився сумлінно, але даних про виконання плану робіт, перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участі у вирішенні питань організації праці нема.

Згідно матеріалів, наданих до суду, до ОСОБА_7 за час відбування покарання було застосовано 5 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується ввічливих відносин з персоналом установи.

Вказані відомості були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Разом з тим, не залишилося поза увагою суду першої інстанції те, що за весь час відбуття покарання засуджений не виплатив матеріальну і моральну шкоду потерпілим згідно вироку суду за виконавчими листами у сумі 802 387,85 грн., взагалі не приділяв цій обставині уваги, виконавчі листи не витребувані із суду установою виконання покарань, засуджений сплатив за виконавчими листами тільки судові витрати у розмірі 8109,18 грн.

Крім того, судом досліджувалася психологічна характеристика засудженого (арк. 150 особової справи), з якої вбачається, що засуджений має високу самооцінку, злопам`ятний, проявляє пасивну впертість, підозріливий, характерна легковажність, нестійкість поглядів, але завжди в гарному настої. Існує вірогідність того, що дана особа буде мати труднощі в адаптуванні до життя на волі та до належного сприйняття морально-правових норм суспільства.

Згідно пояснень ОСОБА_7 , наданих у судовому засіданні районного суду, він не писав заяв про участь у програмах диференційного виховного впливу, до бібліотеки не ходить, у спорті досягнень не має, самоосвітою не займається, періодичних видань та газет не читає, фактично не згодний з вироком суду у частині призначення покарання, тому направляв апеляційні скарги на вирок суду, які не були задоволені, вважає, що буде працювати після звільнення від покарання і коли-небудь потім виплатить матеріальну шкоду, яка складає більше ніж 800 000 грн. потерпілим ринка «Барабашово» у м. Харкові, магазини яких умисно підпалив.

Разом з тим, адміністрацією колонії не надано для дослідження у судовому засіданні щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , тобто по справі жодним чином не доведено, що засуджений став на шлях виправлення за період з грудня 2017 року.

Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 05 2016 року, та відносно засудженого ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів, погоджується з висновком районного суду про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_7 свідчать про те, що він належних для себе висновків не зробив та на даний час повністю не визнавав своєї вини, що взагалі ставить під сумнів його виправлення, аналізу своєї поведінки та висновків із вироку суду не зробив, матеріальну шкоду та збитки потерпілим не відшкодував, не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, може мати тенденцію на подальше вчинення умисних і тяжких злочинів, а відтак він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги повідомлення начальника ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109)» від 25 07 2019 року, вих. №9/12/670/Бр, яке було направлене на адресу Харківського апеляційного суду, копія якого міститься в матеріалах особової справи, з якого вбачається, що рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109)» (протокол №17 від 26 06 2019 року) на виконання вказівки Дергачівської районної прокуратури №04-24-1053 від 19 06 2019 року, засудженому ОСОБА_7 скасовано заохочення від 08 04 2019 року.

Відповідно до вищевказаного протоколу (арк.174-174 особової справи) заохочення від 08 04 2019 року було скасовано як таке, що прийнято безпідставно та необґрунтовано, оскільки, згідно до інформації, відображеної у довідці про заробітну плату та працевлаштування, виданих бухгалтерією установи на засуджених, зокрема і ОСОБА_7 , вбачається, що він залучався до оплачуваних робіт, втім, показник норми часу за відповідний квартал свідчить про незначні об`єми виконаних робіт. Наприклад, норма часу на січень місяць засудженого ОСОБА_7 становила 167 год., з яких відпрацьовано лише 49,5 год. на місяць (29,60%), у лютому норма часу становила 160 год., а відпрацьовано лише 74 год. (46,30 %), у березні норма часу становила 164 год., а відпрацьовано лише 82 год. (50%).

Наведене свідчить про те, що хоча засуджений ОСОБА_7 хоча і працевлаштований, проте ставиться до праці безвідповідально.

Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги засудженого щодо його сумлінного ставлення до праці, що, на його думку, є однією з підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, зводяться до переоцінки доказів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та яким надана оцінка судом першої інстанції.

Все вищенаведене, за переконанням колегії суддів, підтверджують висновки суду першої інстанції, а тому оскільки суд першої інстанції правильно не застосував до засудженого ОСОБА_7 положення ст.81 КК України то підстав для скасування судового рішення не має.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 06 2019 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Дергачівська виправна колонія №109» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4