Справа № 748/2470/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/880/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2019 року в частині продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.11.2019 продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на строк 60 діб, по 22.12.2019 включно.

Встановлений ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15.07.2019 альтернативний запобіжний захід у виді застави та покладені на обвинуваченого ОСОБА_7 за результатами внесення такої застави обов`язки продовжено по 22.12.2019 включно.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу, суд першої інстанції врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, його особу, вік та відсутність негативних відомостей про стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а разом з тим суд зважив на наявність іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за особливо тяжким обвинуваченням (ч.5 ст.186 КК України) та перебування останнього протягом тривалого часу перебував у розшуку, а також розмір завданої майнової шкоди, та пришов до висновку, що на даний час не зменшився та продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та стороною захисту не надано даних, які б вказували на наявність обставин для запобігання цьому ризику.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі. Вказав, що під час розгляду стороною обвинувачення та судом не дотримано гарантії особистих прав і свобод обвинуваченого, не забезпечено право на справедливий суд та порушено загальні засади кримінального судочинства і принцип презумпції не винуватості. Зазначив, що судом не були досліджені матеріали, якими обґрунтовувались доводи прокурора про наявність підстав висунення обвинувачення, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК та інших обставин, встановлених у ст.178 КПК України. При розгляді клопотання, судом не взято до уваги практику ЄСПЛ та не забезпечено та не виконано вимоги п.1 ст.6 Конвенції.

Заслухавши доповідача, захисника,я кий просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Новозаводського районного суду м. Чернігова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000055 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.5 ст.191 КК України.

25 жовтня 2019 року під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ризики, наявність яких стала підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, продовжують існувати, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним діянь та інші обставини справи, для уникнення ризиків, які вказані у клопотанні, просив його задовольнити.

Задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що на момент судового розгляду кримінального провадження наявні відповідні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, зокрема, наявні ризики переховуватися від суду.

При цьому колегія суддів місцевого суду вірно зазначила, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зокрема, з наявних в матеріалах справи даних щодо обвинуваченого вбачається, що він на даний час обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, крім того останній тривалий час перебував у розшуку по цьому кримінальному провадженню, оскільки ухилявся від одержання повідомлень про виклики до слідчого та прокурора.

У зв`язку з чим колегія суддів місцевого суду прийшла до вірного висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які у своєму клопотанні наводить прокурор та які станом на день розгляду клопотання, не зменшилися, та продовжила обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому колегією суддів місцевого суду, відповідно до практики ЄСПЛ, розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого, однак з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченому злочинів і суворості покарання, що загрожує йому у разі доведеності вини за вчинення, у тому числі, особливо тяжкого злочину, а також з огляду на те, що обвинувачений вже переховувався під час досудового розслідування і був оголошений у розшук, та відсутні гарантії належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду справи в суді, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, прийшла до вірного висновку про те, що інші (альтернативні) запобіжні заходи не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Доводи захисника про недоведеність висунутого його підзахисному обвинувачення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не є предметом розгляду в даному судовому засіданні.

З огляду на викладене судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких апелянт просить скасувати ухвалу місцевого суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.11.2019 в частині продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4