Справа №523/9160/18
Провадження №1-кп/523/850/19
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

05 листопада 2019 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

в ході розгляду в підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000742, внесеному до ЄРДР 25.04.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кірово (Лиманець) Бориславського району Херсонської області, громадянина України, українця за національністю, з середньо-спеціальною освітою, зі слів перебуває у цивільному шлюбі та має 2-х малолітніх дітей 2009 й 2015 років народження, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.01.2018 року апеляційним судом Херсонської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04.11.2019 року в провадження Суворовського районного суду м.Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 року, надійшли означені матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, судовий розгляд яких здійснюється суддею ОСОБА_6 .

Як вбачається з переданих матеріалів провадження, строк застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, за останньою за часом ухвалою попереднього складу суду від 11.09.2019 року, спливає 09.11.2019 року.

Прокурором ОСОБА_7 в судовому засіданні подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що судовий розгляд не розпочатий, строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, а ризики, які існували в ході досудового розслідування й передбачені ст.177 КПК України (зокрема, можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення), не відпали.

Заслухавши з означеного питання прокурора ОСОБА_8 , з`ясувавши позицію захисника ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали провадження, суд доходить наступного.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб; незаконного заволодіння транспортного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 зі слів перебуває у цивільному шлюбі, має 2-х малолітніх дітей 2009 й 2015 років народження, зареєстрований та проживає у Херсонській області, але останній є раніше судимою особою, офіційно неодружений і непрацевлаштований, місцем реєстрації на території Одеського регіону не забезпечений, обвинувачується у вчиненні низки тяжких злочинів, що може свідчити про його схильність до скоєння протиправних дій та обумовлює ризики вчинення нових злочинів, незаконного впливу на потерпілих й свідків, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та переховування від суду.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_4 щодо зміни підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт, у зв`язку з наявністю у нього матері-інваліда ІІ групи та малолітніх дітей, суд вважає їх необґрунтованими та непереконливими станом на теперішній час, з огляду на їх не підтвердження будь-якими фактичним доказами, а також зважаючи на обставини, характер й тяжкість інкримінованих обвинуваченому діянь, на його попередню судимість за апеляційного суду Херсонської області від 30.01.2018 року та на наведені вище характеризуючі особу підсудного дані.

Попри те, визначені у розглядуваному клопотанні прокурора ОСОБА_7 доводи щодо незастосування до підсудного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з вчиненням інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням насильства, - судом до уваги не приймається, адже за ч.3 ст.183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Частиною 4 ст.183 КПК України регламентовано, що не визначення розміру застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, належить до права суду, а не його обов`язків.
Аналогічні позиції викладені у п.2 Розділу 3.5 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

До того ж, за ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у справах навіть про вбивство та при спробі обвинуваченого зникти, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих підсудному ОСОБА_5 злочинів, а також зважаючи на заперечення останнього та його захисника ОСОБА_4 , суд доходить висновку про необґрунтованість станом на теперішній час заявлених стороною захисту доводів та їх непідтвердження будь-якими доказами, з огляду на що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Одночасно, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами підсудного ОСОБА_5 на особисту свободу, враховуючи положення ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України та на приписи суду конвенційного юрисдикції, зважаючи на тяжкість, характер і обставини інкримінованих підсудному діянь, його майновий і сімейний стан та на наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне одночасно визначити альтернативний вид запобіжного заходу - заставу в цьому кримінальному провадженні у розмірі, сукупному й визначеному п.2 ч.5 ст.182 означеного Кодексу та в межах Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».
Керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, задовольнити частково.

Продовжити на час судового провадження підсудному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 03 січня 2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», визначити розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підсудним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, у розмірі 160 (сто шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 321120 (триста двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на підсудного ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомити прокурора, суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися з міста Одеси без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків у разі внесення застави, закінчується 03.01.2020 року.

Копію ухвали направити для виконання до «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, а також надати іншим заінтересованим особам.
На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

С у д д я: ОСОБА_1