Провадження1-кп/991/153/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про направлення обвинувального акту до Верховного Суду для визначення підсудності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2016 року за № 0000064, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Славута Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 369-2 КК України,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Нова Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 369-2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про направлення обвинувального акта до Верховного Суду для визначення підсудності. На обґрунтування клопотання посилався на норми п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України та зазначав, що жодними нормами КПК України не передбачено направлення кримінального провадження з Шевченківського районного суду м. Києва до Вищого антикорупційного суду. Вважав, що питання підсудності повинен вирішувати Верховний Суд.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 підтримав заявлене клопотання ОСОБА_9 , вважав, що Вищий антикорупційний суду має направити обвинувальний акт до Верховного Суду для визначення підсудності відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України.

Захисник ОСОБА_10 підтримав заявлене клопотання адвоката ОСОБА_9 та позицію адвоката ОСОБА_11 про направлення обвинувального акта до Верховного Суду.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали заявлене клопотання ОСОБА_9 , просили його задовольнити.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на норми ст. 33-1, 34 КПК України та п. 20-2 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, вважав що предметна підсудність кримінального провадження не була порушена, жодних підстав для ініціювання питання визначення підсудності немає.
Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов такого висновку.
Відповідно до п.п. 4 абз. 2 п. 20-2 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України (в редакції Закону України №100-IX від 18.09.2019, який набрав чинності 22 вересня 2019 року) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» у разі якщо судовий розгляд у судах першої та апеляційної інстанцій не закінчено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» у кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких здійснюється Національним антикорупційним бюро України або досудове розслідування яких здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, такі кримінальні провадження передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому цим Кодексом порядку. На думку суду, вказана норма є нормою прямої дії, яка не містить порядку передачі таких кримінальних проваджень, хоча імперативно вказує на необхідність її здійснення.

Вказане кримінальне провадження направлено до Вищого антикорупційного суду згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2019, як це передбачено у роз`ясненні Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.09.2019.

Виходячи із системного аналізу ч. 6 ст. 34, ч.ч. 2, 3 ст. 35, ч. 1 ст. 314 КПК України, суд, якому направлено кримінальне провадження з іншого суду, після визначення колегії суддів для конкретного судового провадження повинен розпочати судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання, під час якого вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, в тому числі і питання підсудності.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, передбачені п.п. 1-6 ч. 3 ст. 314, ч. 3 ст. 315 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з призначенням кримінального провадження до судового розгляду. При цьому суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності тільки у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження та з підстав, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України. Інших підстав для направлення обвинувального акту до іншого суду (в тому числі Верховного Суду) на цій стадії судового провадження закон не передбачає.

Суд також зазначає, що відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з Вищого антикорупційного суду до іншого суду вирішується колегією у складі п`яти суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду за поданням складу суду, визначеного для розгляду кримінального провадження, або за клопотанням сторін. Тому, навіть у разі встановлення непідсудності відповідного кримінального провадження, суд повинен звернутися з поданням до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, а не до Верховного Суду.

Разом з тим, судом не встановлена непідсудність цього кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, тому відсутні підстави для звернення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з поданням про вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду.

Отже, клопотання захисника не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про направлення обвинувального акту до Верховного Суду для визначення підсудності, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали складений 21 листопада 2019 року.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3