Справа № 369/2599/19
Провадження № 1-кп/369/627/19
В И Р О К
іменем України
28.11.19 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0007179 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

20.12.2018 року близько 11.20 водій ОСОБА_6 , керуючи автобусом марки «І-VAN», д/н НОМЕР_2 , (маршрутне таксі № 720 сполученням Боярка Київ) рухався вулицею Київської, що в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області, зі сторони міста Вишневе у напрямку міста Боярка.

Рухаючи у вказаному напрямку, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не стежив за її зміною, тим самим своїми діями не забезпечив безпеки для інших учасників дорожнього руху, таким чином виїхав на регульоване перехрестя вул. Київська з вул. Індустріальна на забороняючий сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався з вул. Індустріальної на дозволяючий сигнал світлофора та виконував маневр лівого повороту у напрямку міста Вишневе, справа наліво відносно напрямку руху автобуса.

Внаслідок ДТП водій автомобіля «Volkswagen Caddy», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці у дистальній 1/3 без зміщенням уламків, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 13/Д від 11.02.2019 року відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів); пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі,); п. 8.7.3 (сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух;…в) зелений миготливий дозволяє рух, проте інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; … ґ) жовтий забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів;… е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух…); п. 8.10 (у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо немає не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів); п. 16.1 (перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим; на такому перехресті знаки пріоритету не діють) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 8.7.3, п. 8.10, п. 16.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що зіткнення відбулось у зв`язку з грубим порушенням правил дорожнього руху водієм маршрутного транспортного засобу ОСОБА_6 .
Також потерпілий ОСОБА_4 пред`явив позов про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», де була на умовах полісу № АМ/8070139, застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, 100000 грн. майнової шкоди, 8866,06 грн. витрат на лікування, 443,30 грн. моральної шкоди, та з Приватного підприємства «А.Т.Н.», де на момент ДТП працював ОСОБА_6 , 1236,40 грн. майнової шкоди, 149556,70 грн. моральної шкоди, 2250 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на визначення матеріального збитку (а.с. 15-67, 111-112), вважав, що ОСОБА_6 заслуговує покарання згідно закону.

Представник цивільного відповідача ТОВ «А.Т.Н.» - адвокат ОСОБА_8 подала відзив на позовну заяву, в якій вказала, що ТОВ «А.Т.Н.» не заперечує проти відшкодування ОСОБА_4 1236,40 грн. майнової шкоди, 2500 грн. витрат на визначення матеріального збитку, вимоги щодо стягнення моральної шкоди заперечила через їх необґрунтованість (а.с. 93-98, 143-145), розгляд справи просила проводити без участі представника ТОВ «А.Т.Н.», про що направила відповідну заяву (а.с. 142).

ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ей» направила на адресу суду відзив на цивільний позов, в якому представник вважав, що вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди є передчасними, оскільки обов`язок по відшкодуванню шкоди у страхової компанії виникає після надання обвинувального вироку суду (а.с. 138-139).

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, а також свідчать про виконання ним обов`язків водія ПП «А.Т.Н.».

Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 в обсязі висунутого йому обвинувачення доведена повністю, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, на момент ДТП (20.12.2018 року) працював водієм в ПП «А.Т.Н.», де зарекомендував себе з позитивної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_6 діяння грубе порушення останнім Правил дорожнього руху України, внаслідок якого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Разом з тим, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства в умовах контролю поведінки уповноваженим органом з питань пробації, а тому ухвалює рішення про звільнення його від призначеного основного покарання з встановленням іспитового строку.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Вирішуючи заявлені у справі цивільні позови, суд, виходячи з вимог ст. ст. 127 129 КПК України, з`ясувавши доводи позовних вимог та доводи відзивів цивільних відповідачів, приходить до наступних висновків.
Так, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ей» на умовах страхового полісу № АМ/81,70 грн. майнової шкоди як шкоди, завданої власнику транспортного засобу, що підтверджено звітом № 714-ф/19 від 20.12.2018 року, витрати у розмірі 2500 грн., які є оплатою робіт по складенню вказаного звіту та підтверджені квитанцією № 714-ф/19 від 02.04.2019 року, а також витрат на лікування у розмірі 8866,06 грн., що підтверджені розрахунковими документами (а.с. 19-21).
Також на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ей» 443,30 грн. завданої моральної шкоди.
Також суд вважає, що діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 завдана моральна шкода, заявлений розмір до відшкодування якої є надмірним, тому позовні вимоги про стягнення з ТОВ «А.Т.Н.», де ОСОБА_6 працював водієм на підставі наказу № 669-к від 18.05.2018 року та допустив порушення правил дорожнього руху, рухаючись за кермом маршрутного транспортного засобу на підставі подорожнього листа № 390705, на користь потерпілого ОСОБА_4 моральної шкоди суд задовольняє частково у розмірі 10000 грн.
У стягненні з ТОВ «А.Т.Н.» 2250 грн. судового збору суд відмовляє, оскільки відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_4 як позивач у справі про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнений від сплати судового збору, а тому 2250 грн. судового збору може бути повернуто йому як помилково сплачені кошти на підставі відповідно поданої заяви.
В решті позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 128, 129,369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ей» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 4, корпус 6а) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) 96307 (дев`яносто шість тисяч триста сім) 76 коп. майнової шкоди та 443 (чотириста сорок три) грн. 30 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ТОВ «А.Т.Н.» (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, 2а, к. 500) а користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0007179 у розмірі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн.

Арешт, накладений ухвалою від 26.12.2018 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на автомобіль «Volkswagen Caddy», д/н НОМЕР_3 , - скасувати.

Речові докази у справі:
- автобус марки «І-VAN», д/н НОМЕР_2 , який переданий ТОВ «А.Т.Н.», залишити у користуванні ТОВ «А.Т.Н.»;
- автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д/н НОМЕР_3 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів по вул. Кібенка, 166 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, - повернути безоплатно власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з часу його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1