Справа № 204/6566/19
Провадження № 1-кс/204/2066/19
УХВАЛА
23 вересня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно,
Слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим із повноважним прокурором, про накладення арешту на автомобіль BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , 2008 року випуску.
На підставі відомостей інформаційного порталу НП АРМОР транспортний засіб BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , 2008 року випуску, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, є підстави вважати, що незастосування заборони на використання автомобілю BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також заборони розпоряджатися ним, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, що є предметом вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий ОСОБА_3 та інші учасники справи до судового засіданні не з`явилися. Слідчий ОСОБА_3 надала заяву про підтримання клопотання та слухання справи без її участі.
Дослідивши додані до клопотання документи суд приходить до наступних висновків.
Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, за погодженням з повноважним прокурором, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.
Клопотання містить лише загальні формулювання мети арешту майна згідно положень процесуального закону та не містить належного обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна, що суперечить п.1 ч.2 ст. 171 КПК України.
Згідно п.2 Постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, електрична та теплова енергія.
Так, слідчим зазначено, що необхідність арешту майна зумовлена спробам запобігти зникненню, втраті або пошкодження майна, що є предметом вчинення кримінального правопорушення, у той час як автомобіль BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно піддягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,
Клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.
Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: