Справа № 480/351/19
Провадження № 1-кп-480/236/19
Вирок
Іменем України
31 жовтня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївській області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Березнегувате, Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 29.01.2019 року у нічний час близько 23год.30хв. маючи злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, навмисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачивши суспільно небезпечні наслідки такого діяння та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, через відсутню огорожу, проник на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , де витягнув скобу навісного замку та проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав два алюмінієві листа, розміром 0,50х20 см., кожний вартістю 50 грн. за один, п`ять металевих труб довжиною 1,5 м., кожна загальною вартістю 200грн., та чотири металеві кутки загальною варстістю 150 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 450 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 , 30.01.2019 року у нічний час близько 01год.30хв. діючи повторно, маючи злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, навмисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачивши суспільно небезпечні наслідки такого діяння та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, через відсутню огорожу, проник на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , де витягнув віконне скло та через отвір проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав чуже майно, а саме: кабель мідний 20м., варстістю 300грн., радіоприймач Балтика вартістю 300грн., сокиру вартістю 50грн., дріль електричну вартістю 200 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 850 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердивши обставини викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся, що виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильною кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена повторно.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину, добровільне відшкодування завданної шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризуються позитивно, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_4 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.
Крім того, з ОСОБА_4 належить стягнути витрати за проведення експертизи в сумі 1716 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - один рік, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення експертизи в сумі 1716 грн. на користь держави.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: радіоприймач Балтика, сокиру та ключі від замку залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

31.10.2019