Справа №589/2538/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/994/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 598/2538/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2019, якою обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 (зареєстрований в АДРЕСА_2 ) раніше судимому

продовжений строк тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його реєстрації, оскільки ОСОБА_9 є людиною з інвалідністю, має власну квартиру та реєстрацію, а до обрання запобіжного заходу здійснював догляд за батьком.

Згідно обвинувального акту від 14.07.2017 ОСОБА_9 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна вартістю 475 грн з проникненням до приміщення, у викраденні дитячого велосипеда вартістю 1200 грн з проникненням до приміщення і у незакінченому замаху на таємне викрадення металобрухту вартістю 540,75 грн з проникненням до сараю.

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_9 24.08.2017 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави, строк дії якого неодноразово продовжено і останній раз до 01.12.2019 за ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2019.

Суд першої інстанції своє рішення обґрунтовував наявністю ризиків вчинення нових злочинів та ухилення від суду, враховуючи корисливий мотив злочинів та їх систематичність, а також попередні судимості обвинуваченого і ті обставини, що він не працює та не одружений, а застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду та застосувати більш м`який запобіжний захід, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 331 КПК, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а згідно ч. 3 цієї статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно ч. 4 ст. 199 (глава 18) КПК, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а відповідно ч. 5 цієї статті зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини (які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою), які зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Розглянувши питання про продовження запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов висновку, що існують ризики того, ОСОБА_9 може перераховуватися від суду або вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Однак такі висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_9 може вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції відповідного процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження (вирок, ухвала), а тому колегія суддів не уповноважена давати правову оцінку доказам у кримінальному провадженні і може вирішувати питання тільки щодо наявності встановлених у ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Заявлений в ухвалі ризик того, що ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, а також через відсутність міцних соціальних зв`язків може переховуватися від суду є обґрунтованим і слушним, оскільки врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, це свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду, що також узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення обвинуваченим нового злочину також є цілком виправданим, оскільки ОСОБА_9 не працевлаштований та неодноразово вчиняв злочини проти власності, що вказує на відсутність у нього достатнього джерела доходу та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання і покращення матеріального становища.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог КПК не зазначив, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам та вдався лише до загальних фраз про неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги виключно тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою та підстави для його неодноразового продовження. Ризик переховування від правосуддя також не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, оскільки він визначається з урахуванням ряду інших релевантних чинників, що можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від суду, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тривалого тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08). При цьому необхідно враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, наявність коштів, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність інформації про те, що обвинувачений раніше ухилявся від суду тощо. Ці обставини, виходячи із ситуації кримінального провадження, повинні виправдовувати висновок суду про наявність постійної небезпеки того, що обвинувачений переховуватиметься.

Так, ОСОБА_9 має власне житло та близьких родичів, отримує від держави пенсію по інвалідності, здійснює догляд за батьком, згідно обвинувального акту у повному обсязі визнає свою вину, щиро кається та активно сприяв розкриттю злочинів, що дозволяє колегії суддів зробити висновок про можливість запобігання ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому колегія суддів не може не оминути відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК та ч. 5 ст. 72 КК й тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , з огляду на можливий розмір майбутнього покарання, так як ОСОБА_9 безперервно, починаючи з 24.08.2017, на протязі тривалого часу знаходиться під вартою в очікуванні чергового судового розгляду, який не розпочався по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Колегія суддів погоджується, що могли існувати певні міркування, які обумовлювали застосування до ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як тримання під вартою та його продовження до певного моменту, але вони з плином часу змінилися, що зобов`язує суд першої інстанції надати більш чіткі підстави для продовження тримання під вартою, а з урахуванням викладених вище обставин, тривале утримання обвинуваченого в умовах СІЗО в очікуванні судового рішення є невиправданим і таким, що порушує п. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника, змінити ухвалу суду та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК, визначивши при цьому строк дії ухвали до спливу двомісячного продовженого строку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2019 відносно ОСОБА_11 змінити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 20:00 до 06:00 наступного дня, за виключенням необхідності з`явитись до суду.

Покласти на ОСОБА_12 обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Шостка Сумської області без дозволу суду та повідомляти його про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_12 з-під варти у залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області.

Встановити строк дії ухвали до 01.12.2019 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4