У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року про повернення апеляційної скарги ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2019 року стосовно ОСОБА_4 було залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з дня отримання вказаної ухвали.
09 серпня 2019 року копія зазначеної ухвали була повторно направлена на адресу ОСОБА_6 , оскільки у Київського апеляційного суду були відсутні відомості про її отримання.
15 серпня 2019 року захисником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на виконання вимог ухвали від 10 липня 2019 року, однак зазначені судом недоліки у ній усунуті не були.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок
Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2019 року стосовно ОСОБА_4 повернуто разом з усіма доданими до неї матеріалами.
У касаційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_4 викладено вимогу про скасування вказаної ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з оскаржуваного рішення суду, апеляційний суд повернув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2019 року стосовно ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки вони не усунули недоліки, які були зазначені в ухвалі цього ж суду від 10 липня 2019 року, а саме сформулювані апелянтами вимоги суперечили положенням Кримінального процесуального кодексу України, що зробило неможливим перевірку вироку в установлених законом межах.
Викладені в оскаржуваному рішенні суду мотиви повернення апеляційної скарги, є обґрунтованими. Свої висновки з цих питань, з якими погоджується колегія суддів, апеляційний суд належно обґрунтував.
Разом із тим, згідно з ч. 7 ст. 399 КПК України залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Згідно з п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, а також із касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року про повернення апеляційної скарги.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3