КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21099» VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною користування даним транспортним засобом.

Згідно ухвали, слідчий суддя, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, прийшов до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на зазначений транспортний засіб, який є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, з метою його збереження, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що зможе одночасно забезпечити запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора залишити без задоволення. Автомобіль ВАЗ 2199, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що власник майна не має в кримінальному провадженні статусу підозрюваного чи обвинуваченого, також він не є особою, що несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду, оскільки ніякої шкоди з його сторони нікому завдано не було.
Зазначає, що даний автомобіль було надано у тимчасове користування підозрюваному, а саме для проведення ремонтних робіт. На даний час дана інформація органом слідства не спростована, інших обставин органом слідства не встановлено, що знову підтверджує безпідставність накладення арешту на майно.
Крім того, органом досудового розслідування у поданому клопотанні не зазначено жодного ризику, передбаченого ч. 11 ст. 170 КПК України.
Посилається на те, що арешт автомобіля порушує права власника на його володіння, крім того на даний час потреба в арешті відпала, оскільки всі сліди злочину були зафіксовані під час його огляду та під час проведення інших слідчих дій.
На думку автора апеляційної скарги, суд дійшов до помилкового висновку про відповідність майна критеріям речових доказів.
Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог КПК України, оскільки не встановлено правових підстав для арешту майна.
В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику власника майна та/або його представника та отримана представником власника майна під розписку 06.05.2019 року.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 19.04.2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України під процесуальним керівництвом прокурорів першого відділу Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2019 під №0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи постійного офіційного джерела доходу, обрав вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, та у порушення законодавства щодо обігу в Україні наркотичних засобів, у невстановлений під час досудового розслідування проміжок часу, вирішив незаконно придбати, зберігати, перевезти з метою подальшого незаконного збуту та незаконно збути психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, в особливо великих розмірах.

18.02.2019 о 18 год. 10 хв., ОСОБА_8 , затриманий за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.
19.02.2019, ОСОБА_8 повідомлено про те, що він підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Під час затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, було здобуто достатні дані, які свідчили про те, що останній, в салоні автомобіля марки «ВАЗ 21099» VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на якому приїхав до місця вчинення кримінального правопорушення, незаконно перевіз з метою збуту психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, в особливо великих розмірах, тобто фактично використав вказаний транспортний засіб у якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого в ході проведення обшуку було вилучено даний автомобіль.

Згідно відомостей свідоцтва про реєстрацію ТЗ - власником автомобіля марки «ВАЗ 21099» VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
19.02.2019 автомобіль марки VIN: Y6D2426, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користувався ОСОБА_8 було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
05.03.2019 року прокурор першого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21099» VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною користування даним транспортним засобом.
19.04.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, враховано достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотанняпрокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21099» VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною користування даним транспортним засобом залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3130/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1