справа №176/1940/19
провадження №1-кп/176/274/19
В И Р О К
Іменем України

07 жовтня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, не маючого інвалідності, перебуваючого на військовому обліку, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 неодноразово судимого, останній раз вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2014 року за №0000164,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12 лютого 2014 року, приблизно о 09 годині 10 хвилини, точного часу не встановлено, знаходився на вулиці Дзержинського (Ярослава Мудрого) в місті Жовті Води Дніпропетровської області, поблизу магазину «Славутич». В цей час, у нього виник умисел, направлений на вчинення повторного таємного викрадення будь-якого чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_4 , 12 лютого 2014 року, приблизно о 09 годині 20 хвилини, точного часу не встановлено, знаходячись поблизу магазину «Славутич», що розташований на вулиці Дзержинського, 1а, в місті Жовті Води Дніпропетровської області, побачив автомобіль марки «Мазда-323» сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , з якого ОСОБА_4 вирішив викрасти будь-яке цінне майно.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 підійшов до передньої двері автомобіля «Мазда-323», номерний знак НОМЕР_1 , та потягнувши рукою за ручку двері виявив, що вони не зачинені.

Відчинивши двері, обвинувачений побачив в салоні автомобіля жіночу сумочку, що належить потерпілій ОСОБА_6 , в якій знаходилися грошові кошти в сумі 1500 грн. купюрами номіналом по 100 грн., гаманець який матеріальної цінності не представляє, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль «Мазда-323», номерний знак НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 . Вказані предмети він визначив предметами злочинного посягання.

Після чого, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 , з переднього пасажирського сидіння вказаного автомобіля, таємно викрав жіночу сумочку, що належить потерпілій ОСОБА_6 та яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 1500 грн., купюрами номіналом по 100 грн., гаманець який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль «Мазда-323», номерний знак НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 . Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 звернув його на свою користь, покинув місце скоєння злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, при цьому пояснив, що дійсно 12 лютого 2014 року, приблизно о 09 годині 10 хвилини, знаходячись поблизу магазину «Славутич», що розташований на вулиці Дзержинського, 1а, в місті Жовті Води Дніпропетровської області, відчинив двері автомобіля «Мазда-323», номерний знак НОМЕР_1 , які були не зачиненими, та викрав із салону вказаного автомобіля жіночу сумочку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 1500 грн., купюрами номіналом по 100 грн., гаманець, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль «Мазда-323», номерний знак НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 .

Також обвинувачений зазначив, що докази його вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому вказав, що у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Визнання вини і пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку прокурора, який не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише дослідженням характеризуючих даних стосовно обвинуваченого та допитом обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_4 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, згідно із вимогами статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покараннята виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за своєю класифікацією відноситься до злочину середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим, за місцем відбування покарання характеризується задовільно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, слід зазначити що суд не визнає як обставину яка обтяжує покарання рецидив злочину за таких підстав.

Згідно ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу.

Відповідно ст. 34 КК України та п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки згідно до ч.1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Згідно ч. 4 ст. 67 КК України та п. 19 вказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч.4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставин, що його обтяжує.

Таким чином, вказівка прокурора на врахування зазначеної обставини, як обтяжуючої при призначенні покарання обвинуваченому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, що скоєні з корисливих мотивів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щиросердне каяття, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання. При цьому, суд не вбачає достатніх підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Судові витрати за провадженням відсутні.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.
При вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, відповідно ст. 100 КПК України, суд вважає, що жіночу сумочку, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль «Мазда-323, номерний знак НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , слід залишити останній.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 квітня 2019 року.

Жіночу сумочку, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль «Мазда-323, номерний знак НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області (підпис) ОСОБА_1

Вирок не набрав законної сили

Помічник судді ОСОБА_8

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1

07 жовтня 2019 року