Дата документу 06.08.2019 Справа№ 312/1/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/367/19
Єдиний унікальний № 312/1/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Великобілозерського районного суду Запорізької області від 30 березня 2018 року,

встановила:

цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
25.12.2006 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном на два роки;
06.12.2007 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.297, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;
08.11.2011 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном на два роки. 21.02.2013 року постановою Великобілозерського районного суду Запорізької області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Великобілозерського районного суду Запорізької області від 08.11.2011 року у вигляді трьох років позбавлення волі;
27.05.2013 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Великобілозерського районного суду Запорізької області від 08.11.2011 року і визначено покарання три роки один місяць позбавлення волі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 29.04.2015 року був умовно-достроково звільнений 07.05.2015 року з Оріхівської виправної колонії Запорізької області № 88. Не відбута частина покарання 11 місяців 8 днів;
26.12.2017 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном на один рік;
Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 23.05.2018 року скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням за вироком Великобілозерського районного суду Запорізької області від 26.12.2017 року,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Великобілозерського районного суду Запорізької області від 26.12.2017 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
На підставі п.п. 1), 2) ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Також за цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тячів Закарпатської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст.89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
На підставі п.п. 1), 2) ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави понесені по кримінальному провадженню процесуальні витрати в сумі 148,31 грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави понесені по кримінальному провадженню процесуальні витрати в сумі 148,31 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 19 листопада 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли через вхідну хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття віконного скла, проникли до приміщення будинку, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 5136,75 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 посилається на незаконність вироку стосовно ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. Суд належним чином не дав оцінку тяжкості скоєного злочину, ступеню суспільної небезпеки ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і судимість не погашена у встановленому законом порядку, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу немає. Вважає, що сукупність вказаних обставин свідчать про підвищену соціальну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 та необхідність застосування до нього більш суворого покарання.
На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а ОСОБА_9 призначити покарання в тому ж розмірі, як призначено судом із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі процесуального прокурора не оскаржується, оскільки прокурор просить призначити покарання в тому ж розмірі, як призначено судом із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку від 30 березня 2018 року, у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перевірки в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.3ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, місцевий суд виходив з того, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв в розкритті злочину.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував дані про особу винного, що свідчить про незаконність та необґрунтованість вироку в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Зокрема, місцевий суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше був неодноразово засуджений за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, судимість не погашена, вчинив умисний корисливий злочин в період розгляду судом обвинувального акту за ч.1 ст.309 КК України, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, тому вказані обставини свідчать про відсутність бажання, у обвинуваченого, ставати на шлях виправлення, через що необґрунтовано застосував до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України.
За таких обставин вирок суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням згідно до ст.75 КК України підлягає скасуванню.
В той же час, відсутні підстави для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, на якому наполягає прокурор, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць є достатнім для виправлення обвинуваченого тавідповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Вирок Великобілозерського районного суду Запорізької області від 30 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати в частині звільнення його від відбування покарання відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.
В решті вирок залишити без змін.

Вважати ОСОБА_7 засудженим відповідно до ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення до виконання ухвали Великобілозерського районного суду Запорізької області від 23.05.2018 року.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4