Справа № 478/1399/19 Провадження № 1-в/478/297/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2019 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення,
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.12.2017 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахується з дня затримання 08.02.2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.05.2018 року, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.12.2017 року залишено без змін.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.12.2018 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.07.2019 року, зараховано ОСОБА_6 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 14.12.2018 року по 27.03.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із заявою (клопотанням), де просив його умовно - достроково звільнити від відбування покарання, у зв`язку з тим, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, має одне заохочення та вину у скоєному злочині визнає повністю.
Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року призначено дистанційне судове засідання по розгляду заяви засудженого та витребувано у ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» матеріали особової справи на засудженого, а також інші матеріали, які характеризують особу засудженого за період відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений та представник ВК № 93 вказану заяву підтримали, просили її задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 заяву підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор проти заяви засудженого не заперечувала.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та матеріали, які характеризують особу засудженого, дійшов наступного висновку.

Так, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі Казанківська виправна колонія (№ 93).

На момент розгляду клопотання невідбута частина покарання засудженого - 3 місяці 15 днів.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що перебуваючи в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», засуджений характеризувався наступним чином.
Постановою начальника Миколаївського слідчого ізолятора від 04.06.2018 року, ОСОБА_6 було поміщено в карцер на 10 діб, у зв`язку з тим, що він, знаходячись 04.06.2018 року в приміщенні слідчих кабінетів розмовляв по мобільному телефону. Під час вилучення забороненого предмету (мобільного телефону), чинив протидію та висловлював погрози скоїти собі членоушкодження, а також погрози фізичної розправи співробітникам СІЗО.
Постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 22.11.2018 року, на засудженого ОСОБА_6 було накладено стягнення у виді догани, у зв`язку з тим, що він відмовлявся виконувати законні вимоги адміністрації СІЗО при проведенні обшуку в камері, а саме: навмисно створював конфліктні ситуації, висловлювався нецензурними словами в бік адміністрації СІЗО, чинив фізичний опір, намагався схопити за формений одяг співробітників воєнізованого формування.
Як вбачається з характеристики Миколаївського слідчого ізолятора від 2019 року № 20/17, засуджений ОСОБА_6 за весь час перебування в слідчому ізоляторі зарекомендував себе негативно. Вимоги утримання та правила внутрішнього розпорядку порушував, за що мав 2 стягнення у вигляді однієї догани та одного карцеру, заохочень не має. За типом темпераменту ближче до холерика, тип нервової системи сильний, неврівноважений, рівень агресивності підвищений, перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Схильний до створення конфліктних ситуацій з представниками адміністрації установи, поводиться з ними не завжди ввічливо, коректно та адекватно, може вдаватися до демонстративної, шантажної та агресивної поведінки. Психоемоційний стан не стабільний.
Під час відбування покарання у Казанківській ВК № 93, засуджений характеризується наступним чином.
Згідно витягу з протоколу № 13 від 24.05.2019 року, засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України та УДЗ як такому, що не став на шлях виправлення, оскільки він не здатний до самокерованої та право слухняної поведінки.
З характеристики Казанківської ВК № 93 вбачається, що засуджений характеризується наступним чином.
Перебуваючи в СІЗО м. Миколаєва до праці не залучався, встановлений режим утримання порушував, мав стягнення, заохочення не має. Прибувши до Казанківської ВК № 93 був розподілений в відділення № 2 та працевлаштований каменотесом по ручній обробці граніту, до роботи ставиться посередньо, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна та предметів установи якими користується при виконанні дорученої роботи. Намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного виконання не має. Встановлений режим не порушує, стягнень та заохочень не має. У скоєному злочині розкаюється, міру покарання вважає справедливою. Законні вимоги представників адміністрації виконує тільки під контролем. Загальний рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Зовні не завжди охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації.
Як вбачається з довідки Казанківської ВК № 93, засуджений ОСОБА_6 участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
В ході судового розгляду, ВК № 93 було надіслано постанову про заохочення від 30.07.2019 року, якою засудженому ОСОБА_6 було оголошено подяку.
ПГО «Центр виробничої практики інвалідів АТО «Літопис» повідомило суд, що після звільнення ОСОБА_6 буде прийнятий до них на посаду підсобного робітника.
Також за отриманою інформацією від Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 21.08.2019 року № 963, до складу сім`ї ОСОБА_6 входять співмешканка та її двоє дітей.
Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання щодо можливого умовно дострокового звільнення засудженого, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З огляду на наведені норми законодавства та з урахуванням встановлених обставин з особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що процес перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_6 не підтверджено належним чином. Зокрема, про наведені обставини, свідчать характеризуючи матеріали, які містяться в матеріалах особової справи, складені в період відбування покарання засудженим в установах виконання покарань.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1