Ухвала
21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 537/1079/17
провадження № 51-5179ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та органах державної влади, на державних підприємствах з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно-господаврських функцій на строк 3 роки та конфіскацією всього майна, що у його власності.

На підставі ст. 54 КК України побавлено спеціального звання радника податкової та митної справи 2-го рангую.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2019 року вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 29 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 в частині засудження та призначеного покарання останньому за ч. 3 ст. 368 КК України залишено без змін.

Визнано недопустимим та виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду, як на доказ винуватості ОСОБА_5 протокол за результатами ОТЗ НД «ВК» по оперативно-розшуковій справі №117; протоколи за результатами негласних слідчих (розшукових) дій.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, не погоджується з вироком місцевого суду від 29 листопада 2019 року та ухвалою апеляційного суду від 15 липня 2019 року і вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні рішення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло безпідставне засудження ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак всупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги захисника неможливо зрозуміти, яких порушень допустився суд першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК України.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас захисних в касаційній скарзі аналізує фактичні обставини кримінального правопорушення, однак не вказує конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні рішень за результатами розгляду кримінального провадження та апеляційної скарги захисника, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Таким чином, захиснику необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону та належно обґрунтувати, яку норму закону судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для скасування судового рішення згідно пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.

Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати захиснику для усунення виявлених недоліків десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3