Дата документу 30.07.2019 Справа № 331/3215/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/676/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/3215/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимості:
- 14.08.2003 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
- 26.05.2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.187, ст.ст. 69, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 30.01.2009 року за відбуттям строку покарання;
- 24.11.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 26.11.2013 року за відбуттям строку покарання;
- 02.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.358 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
- 24.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 10.02.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.358, ч.4 ст.70 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців;
- 15.02.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.3 ст.78, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 07.12.2016 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 02 місяці 25 днів,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України і призначено йому покарання:
- за ч.4 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст.76 КК України.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Альфа Банк» матеріальну шкоду в сумі 51885,26 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» матеріальну шкоду в сумі 8370,17 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Восток Фінексперт» матеріальну шкоду в сумі 4226,50 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 , будучи особою, раніше судимою за скоєння корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних з використанням підроблених документів, судимість за які у встановленому законному порядку не знята та не погашена, знову вчинив аналогічні злочини за наступних обставин.
26 березня 2018 року, в денний час доби, а саме, о 13 годині 35 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, діючи повторно, знаходячись в приміщенні магазину побутової техніки «Фокстрот», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 175, повністю усвідомлюючи, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області є підробленим, оскільки фотокартка у вказаному паспорті змінена, видавши себе за ОСОБА_10 , надав зазначений паспорт працівникам магазину «Фокстрот» під час укладення кредитного договору № 592203575 від 26.03.2018 року, таким чином особисто використав завідомо підроблений документ.
26 березня 2018 року, ОСОБА_7 , в денний час доби, а саме, о 13 годині 35 хвилин, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, а саме, телевізором « ІНФОРМАЦІЯ_3 », шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, знаходячись у приміщенні магазину «Фокстрот», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 175, ввів в оману спеціаліста з надання посередницьких послуг ОСОБА_11 , видаючи себе за ОСОБА_10 , та уклав кредитний договір № 592203575 від 26.03.2018 року на суму 25942 гривні 63 копійки, не маючи, при цьому, наміру виконувати умови договору. Оформивши кредит в сумі 25942 гривні 63 копійки від ПАТ «Альфа-Банк», який одразу ж був переведений на рахунок магазину «Фокстрот» на покупку громадянином ОСОБА_7 телевізора «Samsung UE43MU6100UXUA», після чого, отримавши вищезазначений товар, ОСОБА_7 покинув приміщення магазину, тим самим, шляхом обману заволодів телевізором «Samsung UE43MU6100UXUA», який коштує 25942 гривні 63 копійки, спричинивши ПАТ «Альфа-Банк» матеріальний збиток на вказану суму.
26 березня 2018 року, в денний час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебуваючи у приміщенні кредитного офісу № 7 TOB «ЛАЙМ КЕШ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 15, ОСОБА_12 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, шляхом обману, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, не маючи наміру їх повертати, представився іншою особою та надав для оформлення кредитного договору № АР-00029695 від 26.03.2018 року, підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Вільнянським РУ УМВС України в Запорізькій області, в якому замість фотокарток справжнього власника паспорта, були вклеєні фотокартки ОСОБА_7 та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , тим самим, надав завідомо недостовірну інформацію щодо особи позичальника.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на підставі Кредитного договору № АР-00029695 від 26.03.2018 року, ОСОБА_7 отримав грошові кошти в розмірі 700 гривень, які він заздалегідь не мав наміру повертати. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив TOB «ЛАЙМ КЕШ» майнову шкоду в розмірі 700 гривень.
26 березня 2018 року, в денний час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, знаходячись у приміщенні кредитного офісу № 7 TOB «ЛАЙМ КЕШ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 15, з метою оформлення договору на отримання кредитних грошових коштів в розмірі 700 гривень, які він заздалегідь не мав наміру повертати, пред`явив працівнику вказаного відділення для підтвердження своєї особи, завідомо підроблений офіційний документ паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_3 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області), в якому, попередньо, замість фотокарток справжнього власника паспорта, були вклеєні фотокартки ОСОБА_7 , тим самим користав завідомо підроблений документ.
27 березня 2018 року, в ранковий час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) перебуваючи у приміщенні кредитного офісу № 73 TOB «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10-А, ОСОБА_12 маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, не маючи наміру їх повертати, шляхом обману, представився іншою особою та надав для оформлення кредитного договору МФ-218 від 27.03.2018 року, підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , тим самим, надав завідомо недостовірну інформацію щодо особи позичальника.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в Анкеті-заяві на надання кредиту, надав неправдиві відомості про своє прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження, ідентифікаційний код, серію та номер паспорта, місце проживання, місце працевлаштування, контактний телефон, в результаті чого, на підставі Кредитного договору № МФ-218 від 27.03.2018 року, ОСОБА_7 отримав грошові кошти в розмірі 3000 гривень, які він заздалегідь не мав наміру повертати у визначений в Договорі строк. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив TOB «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» майнову шкоду в розмірі 3000 гривень.
27 березня 2018 року, в ранковий час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, знаходячись у приміщенні кредитного офісу № 73 TOB «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10-А, з метою оформлення договору про отримання кредитних грошових коштів в розмірі 3000 гривень, які він заздалегідь не мав наміру повертати, пред`явив працівнику вказаного відділення для підтвердження своєї особи, завідомо підроблений документ паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_3 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області), в якому, попередньо, замість фотокарток справжнього власника паспорта, були вклеєні фотокартки ОСОБА_7 , тим самим користав завідомо підроблений документ.
27 березня 2018 року, близько 16 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , який 21.10.2003 року на своє ім`я отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, а саме паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 28.01.1998 року, з вклеєною в нього власною фотокарткою на першій та другій сторінках, достовірно знаючи, що паспорт на ім`я ОСОБА_10 підроблений, знаходячись в приміщенні магазину «Фокстрот» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 53, з метою заволодіння грошовими коштами ПАТ «Альфа-Банк», пред`явив підроблений паспорт кредитному менеджеру магазину «Фокстрот» ОСОБА_13 та на наданих копіях паспорту власноруч поставив свої підписи та виконав напис «згідно з оригіналом», тим самим використав його з метою отримання кредиту у розмірі 17800 гривень 82 копійки.
27 березня 2018 року, близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , який 21.10.2003 року на своє ім`я отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами банку ПАТ «Альфа-Банк», шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні магазину «Фокстрот», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 53, надав кредитному менеджеру магазину «Фокстрот» ОСОБА_13 , завідомо підроблений офіційний документ, а саме, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 28.01.1998 pоку, з вклеєною в нього власною фотокарткою на першій та другій сторінках, з метою отримання кредиту в розмірі 17800 гривень 82 копійки для придбання телевізору Samsung UE40J5200AUXAU» через магазин «Фокстрот». Своїми умисними діями ОСОБА_7 намагався ввести в оману кредитного спеціаліста магазину «Фокстрот» ОСОБА_13 , вказавши в Анкеті-заяві на надання кредиту неправдиві відомості про своє прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження, ідентифікаційний код, серію та номер паспорта, місце проживання, місце працевлаштування, контактний телефон, а також, пред`явивши карту фізичної особи платника податків, підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_10 із вклеєною в нього власною фотографією на першій та другій сторінках, на копіях яких останній власноручно поставив свої підписи та виконав напис «згідно з оригіналом».
Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному магазині, маючи умисел на заволодіння майном ПАТ «Альфа-Банк» шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, намагався укласти від імені ОСОБА_10 кредитний договір на суму 17800 гривень 82 копійки, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки пред`явлені ним документи викликали сумніви у працівника магазину, після чого, на місце були викликані співробітники поліції. Тим самим, ОСОБА_7 , шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, намагався заволодіти грошовими коштами ПАТ «Альфа-банк» на суму 17800 гривень 82 копійки, чим намагався спричинити ПАТ «Альфа-банк» матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини та обставини кримінального провадження вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 є незаконним та необґрунтованим,у зв`язку з тим, що покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості, а також не є справедливим. Прокурор вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд не взяв до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини, судимість за які не погашена. Після звільнення з місць позбавлення волі не працював, постійного джерела доходу не має. По даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні 8 епізодів крадіжок, жодних заходів до відшкодування шкоди не вжив. Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 за попередніми вироками призначалось покарання у виді позбавлення волі, по деяким з іспитовим строком, проте, це жодним чином не сприяло виправленню обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, на думку прокурора, не свідчить про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а лише є підставою для призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного просить вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 призначити покарання, за ч.4 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора; обвинуваченого і його захисника, які, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів при обставинах, які викладені в формулюванні обвинувачення, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вирок суду відповідає вказаним вимогам.

Посилання апелянта на невідповідність призначеного покарання обставинам та тяжкості кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, суд апеляційної інстанції вважає формальним, адже оскаржується не розмір призначеного судом покарання, а лише вирок в частині застосування положень ст.75 КК України і звільнення ОСОБА_7 , від призначеного покарання з випробуванням.

Зі змісту скарги вбачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення і звільнення особи від покарання та пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Так, судом враховано особу обвинуваченого, який має судимості за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, одружений, має на утриманні малолітню доньку 2014 р.н., вихованням якої займається самостійно, має постійне місце проживання, проживає однією сім`єю разом з дитиною, батьком та матір`ю, офіційно не працевлаштований, проте має джерело доходу, виконуючи будівельні роботи та працює охоронцем, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Встановлено, що враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та відомості про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, взявши до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи думку представників потерпілих осіб, які просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням положень ст.75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставини, про які вказував апелянт, як підстави для скасування вироку, не можуть бути враховані як такі, що свідчать про незаконність рішення в частині застосування щодо обвинуваченого положення ст.75 КК України, оскільки вони враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

На переконання колегії суддів, встановлена сукупність обставин, давала підстави суду першої інстанції звільнити обвинуваченого на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. Отже, висновок суду щодо розміру покарання призначеного ОСОБА_7 за кожне кримінальне правопорушення є обґрунтованим.

Покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України також призначено правильно. Його розмір на переконання колегії суддів, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання.

Доводи зазначені в апеляційній сказі прокурора правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4