справа № 208/5097/19
№ провадження 1-кс/208/2549/19
УХВАЛА
Іменем України

10 вересня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, маючого повну загальну середню освіту, раніше судимого, останній раз 15.03.2019 року Павлоградським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна, звільнився 16.03.2019 по відбуттю строку покарання, -

встановив:
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про зміну раніше обраного відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання із застосуванням засобів контролю. Клопотання вмотивоване тим, що ризики, що були підставою обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу наразі зменшились, відбулись істотні зміни проведені первинні слідчі дії, допитано потерпілого, відсутні відомості щодо незаконного впливу підозрюваного на інших учасників кримінального провадження або його спроб перешкодити досудовому розслідуванню, підозрюваний має низку позитивних характеристик, ризики на даний час не відповідають продовженню виняткового виду запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника з підстав, зазначених у мотивувальній частині клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання захисника, вважала, що винятковий вид запобіжного заходу наразі є виправданим.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, вважав раніше визначені ризики реальними та достатніми для тримання під вартою підозрюваного.

Представник потерпілого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 клопотання захисника підтримав, вказав, що на теперішній час у кримінальному провадженні відбулись істотні зміни, кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України не відповідає дійсності, тиск з боку ОСОБА_5 на потерпілого відсутній, посилається на тиск на потерпілого з боку слідства, вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в достатній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши захисника, підозрюваного, слідчого, прокурора, представника потерпілого, дослідивши матеріали клопотання та надані документи, дійшов наступного висновку.

Ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачаються наступні попередньо встановлені досудовим розслідуванням обставини - 31.07.2019 року приблизно о 13.50 годині ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік прийшли до буд. АДРЕСА_2 . З метою проникнення до будинку вони через домофон викликали власника будинку - ОСОБА_8 , який в той момент знаходився вдома. Коли ОСОБА_8 відчинив двері до домоволодіння, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік знаходились ззвоні перед входом. В цей момент хтось з трьох зазначених чоловіків, реалізуючи спільний протиправний умисел, спираючись на підтримку двох інших чоловіків, наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар рукою в область обличчя, після чого інший чоловік, схопивши ОСОБА_8 рукою за шию, почав його придушувати. Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік почали запитувати у потерпілого ОСОБА_8 про те, де знаходяться майнові цінності, у відповідь на що ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя та здоров`я, вказав на одну з будівель на території зазначеного домоволодіння, пояснивши що гроші та інші майнові цінності знаходяться там. ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік силою затягли потерпілого ОСОБА_8 до зазначеної будівлі, де з барсетки витягли гроші у сумі приблизно 6 000 грн а також браслет, виготовлений із золота 585 проби вагою приблизно 12 грамів, що належать потерпілому ОСОБА_8 . Зазначені речі забрав невстановлений в ході досудового розслідування чоловік. Після цього до буд. АДРЕСА_2 приїхали працівники поліції, які затримали ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , невстановлений в ході досудового розслідування чоловік з місця вчинення кримінального правопорушення втік, забравши із собою зазначене вище майно потерпілого ОСОБА_8 . Протиправними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановленого в ході досудового розслідування чоловіка потерпілому ОСОБА_8 , спричинено майнову шкоду, розмір якої встановлюється.

Ухвалою слідчого судді від 01 серпня 2019 року № 208/5097/19, провадження 1-кс/208/2235/19 відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0001498 від 31.07.2019 року за ч. 3 ст. 187 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави з огляду на наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 відбував покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна за вчинення злочинів проти власності, серед яких є і кваліфікований як особливо тяжкий розбійний напад, звільнився 16.03.2019 року по відбуттю строку покарання і з 01.08.2019 року обгрунтовано підозрюється у вчиненні кваліфікованого як особливо тяжкого розбійного нападу.

Вказане, на думку слідчого судді, достатньою мірою обгрунтовує реальність раніше визначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та виправдовує подальше тримання під вартою підозрюваного. Наведені захисником позитивні характеристики ОСОБА_5 не переважають його негативну характеристику у вигляді судимості за вчинення особливо тяжких злочинів проти власності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 28 березня 2019 року по справі № 286/1695/18 визначив, що виходячи із системного аналізу положень ст. 309 КПК України та враховуючи вимоги ст. 181 КПК України, поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід, відповідно, ухвала слідчого судді щодо зміни запобіжного заходу підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зазначеному також кореспондує практика ЄСПЛ, зокрема у справі «Lauko v. Slovakia», де визначено, що зацікавлена особа повинна мати можливість оскаржити будь-яке рішення, винесене проти неї судом.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Керуючись ст. 176-179, 181, 183, 194, 201 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного в межах кримінального провадження № 0001498 від 31.07.2019 року за ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1