ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/1562/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року прокурору повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 22.10.2014 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, щов порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення, а лише викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду прокурор ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року, а обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції для нового розгляду.
В обґрунтування своєї вимоги апелянт вказує на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам КПК України, а саме п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема містить формулювання обвинувачення. Так, в обвинувальному акті після викладення фактичних обставин зазначено: «Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України, тобто, одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди». За таких обставини, на думку прокурора, в обвинувальному акті чітко визначено твердження про вчинення ОСОБА_7 злочину, тобто висунуто обвинувачення, в порядку КПК України, та це твердження є складовою формулювання обвинувачення.
Крім того, як зазначає апелянт, обвинувачена та її захисники в суді першої інстанції не заявляли про незрозумілість пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі; думку обвинуваченої та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції пе реглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, районний суд послався на те, що всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.
Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту (а.с.2-6 ), прокурором повністю дотриманні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структури, а саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, анкетні дані обвинуваченої, потерпілого та інше.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, поняття «обвинувачення» включає в себе такі складові елементи як виклад фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення.
При цьому, відповідно до постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України по справі № 5-328кс16 від 24.11.2016 року «формулювання обвинувачення» - це короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.
З обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні вбачається, що після викладу анкетних даних обвинуваченої, орган досудового розслідування зазначив й формулювання обвинувачення, а саме, що ОСОБА_7 «обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди» (а.с. 2).
Зазначене формулювання обвинувачення разом з викладом фактичних обставин та кваліфікації злочину , яка міститься на (а.с. 5) не можна вважати незрозумілим та неконкретним, та таким , що перешкоджає належному розгляду провадження в суді.
З огляду на викладене, суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору , оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді