Справа № 462/8300/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/694/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2019 року, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 05 грудня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до дня набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 04 грудня 2018 року приблизно о 23:45 год., перебуваючи біля Головного залізничного вокзалу станції Львів, що за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом застосування насильства, яке виразилось у нанесені одного удару в праве плече та одного удару правої руки затиснутої в кулак в область верхньої щелепи потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши останньому фізичний біль, відкрито заволодів його майном, а саме: сумкою марки «Jeep», зі слів потерпілого вартістю 500 грн., в якій знаходився гаманець марки «PIROYCE», зі слів потерпілого вартістю 500 грн., із грошовими коштами, а саме: дві купюри номіналом 500 грн. серії МБ 0308159, ВЗ 3936666; чотирнадцять купюр номіналом по 200 грн. серії: YE 8755635; YP 9324522, KЙ 9539222, ЕВ 8555333, КЗ 7915555; ЗГ 9799666; ЕЕ 5369777, АГ 9395283, ЄБ 8986788, МА 9791324, УМ 8482999, ЗБ 2412888, ТЗ 0362945, УБ 0354731; дві купюри по 5 грн. серії: ЮБ 6463344 та МЕ 5695842; десять купюр номіналом по 10 грн. серії: ЦГ 8897325; ЦЕ 3814899; ЦИ 4387421, ЦЕ 7786536, МА 7885999, ХИ 2616999, АТ 6219076, ЦЕ 9915444, НЕ 6944687, НА 2628478; дві купюри номіналом по 50 грн. серії: УГ 8377222 та СТ 7418117; одна купюра номіналом 20 грн. серії ТЕ 8418777; дві купюри номіналом по 100 грн. серії: СБ 5506999 та МН 5018555; одна купюра номіналом 2 грн. серії НА 3263651; одна купюра номіналом 2 долари США серії В 06302370 А, офіційний курс якого, станом на 04 грудня 2018 року становить 28,17 грн. (56 грн. 34 коп.); павербанк із маркуванням «GOLF» 3000 mAh., зі слів потерпілого вартістю 200 грн.; мобільний телефон марки «Айфон» ІМЕІ : НОМЕР_1 АIC579C- E2430A», зі слів потерпілого вартістю 1 500 грн.; чорний чохол із в`язкою ключів, зі слів потерпілого вартістю 150 грн.; паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 ; посвідчення Державної екологічної інспекції України серії НОМЕР_3 , видані на прізвище ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду необхідно змінити, застосувавши до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, оскільки останній раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.

Вважає, що суд першої інстанції не дослідив можливість виправлення обвинуваченого в умовах, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства та факту виправлення ОСОБА_6 у зв`язку із перебуванням у слідчому ізоляторі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просить залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.
Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню суспільної небезпеки та даним про особу винного.
Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наведене узгоджується з положеннями ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу ОСОБА_6 , обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання і призначив таке в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, і яке, в даному конкретному випадку, він має відбувати реально.
Отже, з врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 є непереконливими, а відтак, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду першої інстанції.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4