Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/548/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1 ,
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0011454 за апеляційною скаргою захимсника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, розлучений, працюючий менеджером з продажу ТОВ «Форсаж», на утриманні 12 неповнолітніх дитей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, за таких обставин.
08.10.2017 року близько 8:50 год. ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_7 знаходилися вдома за адресою: АДРЕСА_1 .
Знаходячись в дитячій кімнаті за вищевказаною адресою між ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_7 виникла сварка з побутових причин.
Під час сварки, в ході раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_9 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , яка в цей час лежала на дивані. Потім ОСОБА_9 , маючи намір направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останній три удари кулаками рук в область спини, в праве плече, в грудну клітину справа.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 схопив потерпілу ОСОБА_7 за ногу та стягнув з дивану на підлогу, де наніс не менш трьох ударів ногами в район попереку справа та лівій гомілці. Тим самим ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців на правому плечі, грудній клітині справа, лівій гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду, призначити кримінальне провадження до нового судового розгляду в суді першої інстанції, провести судове слідство в частині допиту засудженого ОСОБА_9 з дослідженням усіх письмових доказів по кримінальному провадженню.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний оспорює фактичні обставини справи повністю, а саме повідомляє суд Апеляційної інстанції про те, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України не вчиняв.
Суд першої інстанції, на думку захисту, припустився помилки, встановивши вину його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Фактично виносячи обвинувальний вирок суд взяв лише до уваги показання потерпілої, оскільки очевидців самої події не було та відповідно поклав ці показання в основу вини ОСОБА_9 .
Висновок судово-медичної експертизи лише встановлював факт наявності незначних тілесних ушкоджень у потерпілої та жодним чином не встановлює вини обвинуваченого.
До цієї події подружжя « ОСОБА_10 » вже не проживали однією сім`єю, не мали подружніх відносин та мали неприязні відносини.
А тому, потерпіла мала намір оговорити його підзахисного та оговорила його, оскільки його підзахисний в той час не бажав вживати заходів щодо збереження сім`ї.
Потерпіла на час події регулярно займалась спортом і незначні тілесні ушкодження, які виявив у неї експерт, могли утворитись від цих занять.
Будь-які належні, допустимі та достатні докази для встановлення вини його підзахисного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в даному кримінальному провадженні відсутні.
Враховуючи вищевикладене, вирок Ленінського районного суду м. Кропивницький, від 22.07.2019 року є не об`єктивним, упередженим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, потерпілу ОСОБА_7 , яка заперечувала проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу захисника слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений

ОСОБА_9 попри невизнання вини у вчиненні злочину повідомив, що 08.10.2017 року перебував в дома.
Коли дружина з донькою були на кухні, він зайшов туди, з метою щось взяти. Дружина почала кричати при дітях, тому він вийшов з кухні, а потім з меншою донькою пішов гуляти.
Після того, як повернулись він зайшов до дружини в кімнату, де вона лежала , та хотів поговорити з нею про те, щоб не сваритися більше при дітях. При цьому, виникла сварка, при якій вони кричали один на одного та махали руками.
Однак, тілесних ушкоджень дружині не наносив.
На крик прибігла донька з туалету, та він пішов до своєї кімнати.
Пізніше прийшла старша донька. Дружина їй повідомила про сварку, під час якої він нібито її вдарив. В зв`язку з чим донька викликала поліцію.
Зазначив, що дружина його обмовляє, оскільки вони проживали в одній квартирі, але дружина не хотіла з ним жити однією сім`єю. На даний час вони розвелися вони розвелися та живуть окремо.
Вказав, що синці дружина могла отримати під час занять йогою.

Допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 08.10.2017 року повернулася додому з донькою з лекції.
Перебувала з нею на кухні, коли зайшов обвинувачений, смикнув її за праву руку, коли вона стояла біля столу. Після чого, вона попросила його не смикати її.
Потім він, разом з молодшою донькою пішли до магазину. Вона пішла до кімнати та прилегла на диван. Старша дочка в цей час пішла в магазин за хлібом, а молодша донька, яка сиділа разом з нею у кімнаті, пішла до туалету.
В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_9 та, нічого не пояснюючи, почав її бити кулаками по спині, по голові.
Вона почала кричати, що він робить, на що він почав її душити, схопив за ногу, стягнув з дивану на підлогу та почав бити ногами. Вона кричала.
На крик прибігла молодша донька. Він сказав їй, щоб вона збирала речі та йшла геть, а у доньки почав просити пробачення.
Після чого, вона зателефонувала старшій доньки та розповіла, що сталося.
Коли остання прийшла додому, то викликала поліцію. Обвинувачений казав поліції, що він не бив її. Вказала, що з чоловіком не проживають в шлюбних відносинах давно. Квартира, в якій проживали належить чоловікові.

Неповнолітнійсвідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що вона разом з батьками та сестрою проживали разом в кв. АДРЕСА_2 , 08.10.2017 року ввечері приблизно о 18.00 годині вона пішла до магазину. Їй зателефонувала мати та сказала, щоб вона не турбувалася, що її трошки побили.
Вона відразу повернулася додому. ЇЇ мати була збуджена. Після чого, вона викликала працівників поліції. Зазначила, що у її матері були синяки, але де точно вона не пам`ятає;

Малолітній свідок ОСОБА_12 в присутності психолога ОСОБА_13 та законного представника ОСОБА_14 , в суді першої інстанції пояснила, що восени приблизно о 19.00 годині вечора вона перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , де проживала разом з сестрою та батьками.
Вона вчила уроки, а мати в цей час лежала на ліжку.
Коли вона вийшла з кімнати, почула крики матері «Ой рука» та «Єва допоможи». Вона побігла до кімнати. Коли зайшла, то побачила, як мама піднімалася з підлоги, а тато виходив з її кімнати до своєї.
Вона побачила у мами синяк на грудній клітці з права. Коли прийшла її сестра з магазину, вони викликали поліцію;

Крім даних показань свідків та потерпілих, вина ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2017 року з фото таблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, відповідно до якого остання вказала на спосіб та механізм вчинення відносно неї кримінального правопорушення

(а.с. 16-25).
Висновком судово-медичної експертизи №1343 від 09.10.2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців на правому плечі, грудній клітині справа, лівій гомілці.
Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), форма та індивідуальні властивості яких в пошкодженнях не відобразились, могли утворитись в строк вказаний в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень
(а.с. 27).
Висновком судово-медичної експертизи №1392/1343 від 20.10.2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців на правому плечі, грудній клітині справа, лівій гомілці.
Судово-медичних даних про кількість нанесених травматичних дії, немає, лише можливо говорити про кількість наявних тілесних ушкоджень, їх (3).
Пошкоджень, які б могли утворитись при падінні з положення стоячи, боротьбі, самообороні, не виявлено.
Локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_7 відповідає показанням, які викладені потерпілою в протоколі проведення слідчого експерименту від 18.10.2017 року
(а.с. 42).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Що стосується доводів захисту про, що ОСОБА_9 не вчиняв кримінальне правопорушення необхідно зазначити наступне.
Так, будучи допитана в суді першої інстанції потепліла ОСОБА_7 пояснила, що 08.10.2017 ОСОБА_9 наносив їй тілесні ушкодження.
Окрім показань потеплілої ОСОБА_7 , в момент нанесення їй тілесних пошкоджень в квартирі перебувала малолітня ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції в присутності психолога ОСОБА_13 та законного представника ОСОБА_14 пояснила, що вона чула крики матері, зайшовши до кімнати бачила: як мати піднімалась з підлоги а тато виходив з кімнати. При цьому вона побачила синяк у матері.
Також неповнолітня ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що 08.10.2017 повернулася додому її мати була збуджена та у неї були синяки.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1392/1343 від 20.10.2017 року локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_7 відповідає показанням, які викладені потерпілою в протоколі проведення слідчого експерименту від 18.10.2017.
Отже, беручи до уваги показання потеплілої ОСОБА_7 , малолітньої ОСОБА_12 , неповнолітньої ОСОБА_11 , протокол проведення слідчого експерименту від 18.10.2017, висновки судово-медичної експертизи №1343 від 09.10.2017 та №1392/1343 від 20.10.2017 у своїй сукупності, колегія суддів вважає доводи захисту про, що ОСОБА_9 не вчиняв кримінальне правопорушення, безпідставними та наданими з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також, колегія суддів не буре до уваги доводи захисту, що висновок судово-медичної експертизи лише встановлював факт наявності незначних тілесних ушкоджень у потерпілої та жодним чином не встановлює вини обвинуваченого, оскільки експерт у висновку судово-медичної експертизи №1392/1343 від 20.10.2017 року підтвердив те, що локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 відповідає її показанням, викладеним потерпілою в протоколі проведення слідчого експерименту від 18.10.2017.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також, не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_9 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника з цього приводу є безпідставною.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи - позитивно, на обліку в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» та КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває, має утриманців, раніше не судимий, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Також, враховано досудову доповідь стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні, надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 проживає разом з дружиною та двома доньками, 2001 та 2007 року народження, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Під час психологічного тестування та збирання характеризуючи даних з різних джерел інформації про психічні розлади та неадекватну поведінку у ОСОБА_9 не отримано. Має позитивні плани на майбутнє та мотивацію щодо їх досягнення. Згідно з висновком органу пробації, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого не показали високого ризику небезпеки для суспільства. Тому існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства, а тому з метою його виправлення у майбутньому доцільно застосувати покарання без позбавлення або обмеження волі.
А тому, на думку апеляційного суду, районний суд обґрунтовано зробив висновок про те, що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді штрафу межах санкції ч.1 ст.125 КК України, який є необхідним та достатнім для попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення та його перевиховання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15 Ремез