УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000189, за апеляційною скаргою прокурора Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орджонікідзе, Ширяєвського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
- якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000189 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000189 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України повернуто прокурору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала суду підлягає скасуванню.

Вважає, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 в повній мірі виконано всі вимоги ст. 291 КПК України та рішень ЄСПЛ.

Зокрема, вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме у фабулі обвинувачення зазначено повний та послідовний виклад фактичних обставин скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України.

На думку апелянта, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення не викликає сумнівів.

Кім цього, під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, що дає підстави вважати, що йому зрозуміла суть та зміст пред`явленого обвинувачення

Зважаючи на наведене, вважає, що доводи суду викладенні в ухвалі про повернення обвинувального акту є формальними і не впливають на право на захист ОСОБА_6 , а підстави стверджувати, що зміст обвинувачення є неконкретним, відсутні.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

11.06.2019 року з Миколаївського апеляційного суду, відповідно до положень ст.34 КПК України, до Доманівського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2018 за № 0000440 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України.

Ухвалою суду від 20.06.2019 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000189 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт суддя зазначив, що в обвинувальному акті не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. За такого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та повернув його прокурору для усунення недоліків.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , який не підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Із вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як слідує із тексту обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (ст. 293 КПК). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (ч.1 ст. 337 КПК).

Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (ч.2 ст. 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч.1 ст. 348 КПК).

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Однак, при формулюванні обвинувачення, в порушення вимог п.2 ч 3 ст.374 КПК України, яке було висунуто органом досудового розслідування ОСОБА_6 , зазначено лише місце злочину, час його вчинення. Вказавши, що у ОСОБА_6 вилучено темно-зелені рослини, орган досудового розслідування послався на висновки експертиз, тобто на докази (що є неприпустимим), виклавши повний зміст цих висновків, тобто не сформулював фактичні обставини злочину.

Таким чином, у порушення вимог п.2 ч 3 ст.374 КПК України в обвинуваченні не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони злочинів, передбачених ч 1 ст.309, ч 2 ст.310 КК України, у вчинені яких ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту відносно ОСОБА_6 .

Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого ОСОБА_6 права бути детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та унеможливлює якісний і повний захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000189 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: