УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

При секретареві ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, з апеляційною скаргою прокурора Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 30005003 відносно ОСОБА_6 повернуто до Броварської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог статті 291 КПК України.

На обґрунтування суд першої інстанції вказав, що на час скерування 18 січня 2019 року обвинувального акту в кримінальному провадженні № 30005003 до суду обвинувачений ОСОБА_8 за вказаною в ньому адресою не проживав, судові повістки жодного разу не отримував, відтак у передбачений статтями 135-136 КПК України спосіб не був повідомлений про дати призначення підготовчого судового засідання. З цієї причини клопотання прокурора про розшук обвинуваченого не задоволено, оскільки, за змістом статті 335 КПК України, правовою підставою для оголошення особи в розшук є встановлення факту ухилення її від суду.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що неможливість виклику обвинувачено в підготовче судове засідання свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України, що зумовлює повернення його з угодою про примирення прокурору для усунення допущених при складанні недоліків.
______________________________________ Справа №361/459/19 Апеляційне провадження:11-кп/824/1701/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_9 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Не погодившись зі вказаним рішенням суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 року скасувати та повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314, 315 КПК України.

На обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що судові виклики які направлялися обвинуваченому ОСОБА_6 поверталися до суду за скінченням терміну зберігання, а не у зв`язку із тим, що адресат не проживав за вказаною адресою.

До того ж, з пояснень зведеного брата ОСОБА_10 та орендодавця ОСОБА_11 , які вказували, що з початку січня ОСОБА_6 зник та місцезнаходження його невідоме, незрозуміло коли саме останній зник, пояснення відібрано некоректно та незмістовно, оскільки навіть приблизної дати, коли востаннє вони бачили обвинуваченого, опитувані особи не вказали.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 знав про те, що обвинувальний акт щодо нього скерований до суду (про що є розписка), тому, на думку прокурора, він умисно ухилився від суду.

На цих підставах прокурор вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі є помилковими, а ухвала винесена з порушенням норм КПК України та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд в підготовчому засіданні має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

У цьому конкретному випадку, суд першої інстанції вказав на невідповідність обвинувального висновку вимогам п.2 ч. 2 ст. 291 КПК України, яка вимагає в обвинувальному акті вказувати, крім іншого, анкетні відомості кожного обвинуваченого, в тому числі й місце його проживання та зауважив, що в ході підготовки до проведення підготовчого засідання вжиті судом заходи по забезпеченню участі обвинуваченого у цьому засіданні не дали позитивних результатів, бо за адресою, вказаною в обвинувальному акті як місце його проживання, обвинувачений фактично з початку січня 2019 року не проживає.

Саме на цих підставах суд і дійшов висновку про те, що в обвинувальному акті порушено вимогу вказаної вище процесуальної норми та повернув цей акт прокуророві, пославшись на отримані в ході підготовки до підготовчого засідання відомості, вказавши на необхідність встановити та правильно зазначити в обвинувальному акті дійсне місце проживання обвинуваченого і зауваживши, що положення ст. 335 КПК України не дозволяють суду задовольнити клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого в розшук, бо правовою підставою для такого рішення може бути винятково встановлення факту ухилення особи від суду.

Між тим, це рішення суду першої інстанції не в повній мірі ґрунтується на положеннях чинного КПК України, бо у ньому відсутні будь-які правові підстави для виконання прокурором чи слідчим за його дорученням будь-яких слідчих, негласних слідчих, розшукових дій після повернення обвинувального акту і таким чином встановлення дійсного місця проживання ОСОБА_6 в процесуальний спосіб неможливе.

Крім того, правильним є й міркування апелянта про те, що на час складення обвинувального акту обвинувачений проживав саме за тією адресою, яка в цьому акті вказана, бо він отримав копію обвинувального акту, угоди про примирення і реєстру матеріалів досудового розслідування 29 грудня 2018 року, а зі вказаного місця проживання, як правильно встановив суд, зник у січні 2019 року.

Таким чином, посилання суду на не встановлення на час складання обвинувального акту місця проживання обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, як вони вказані у матеріалах цього провадження.

Не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження також і висновки суду про неможливість застосувати положення ст. 335 КПК України через не встановлення факту ухилення обвинуваченого від суду, бо вже в ході підготовки до підготовчого засідання суд отримав пояснення свідків ОСОБА_12 (а. с. 34), ОСОБА_13 (а. с. 47), ОСОБА_10 (а. с. 48), ОСОБА_11 (а. с. 49), повідомлення старости села Шевченкове Броварського району Київської області ОСОБА_14 ( а. с. 38), повідомлення та рапорти працівників поліції, які виконували ухвали про привід обвинуваченого (а. с. с. 30, 35, 44), з яких видно, що ОСОБА_6 саме після отримання повідомлення про підозру, вручення копій обвинувального акту, угоди про примирення та реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме в січні 2019 року з місця проживання зник і зв`язок з ним втрачено, а власниця житла, яке орендував обвинувачений, ОСОБА_13 прямо вказала, що ОСОБА_15 з січня 2019 року від неї виселився.

Ці обставини вже самі по собі вказують на намір обвинуваченого ухилитися від суду.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та чинному кримінальному процесуальному законі, потрібно скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

В силу вказаного, керуючись ст. ст. 404,405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Броварського районного суду Київської області від 11 квітня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 30005003 відносно ОСОБА_6 повернуто прокуророві задовольнити.

Вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: