Справа №487/5690/19
Провадження №1-кс/487/6814/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0002814 від 10.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2019 року слідчий СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002814 від 10.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовував тим, що вищезазначена квартира стала предметом злочинного посягання та заволодіння, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вказану квартиру.
Слідчий у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує.

Клопотання розглянуто без участі особи у володінні якої перебуває майно.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0002814 від 10.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.07.2019 року до Заводського відділу ГУНП в Миколаївській області звернулась ОСОБА_6 , яка просить вжити заходи до невідомих осіб які шляхом обману намагаються заволодіти квартирою її батька ОСОБА_5 .

В ході розслідування кримінального провадження 15.07.2019 року було допитано ОСОБА_5 , який дав покази, що жінки на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи та розпоряджаються його документами. Також він дав покази, що жінки на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи його документами на квартиру та ключами від даної квартири, та розпоряджаються його квартирою, тому він вважає, що дані жінки можуть розпорядитись його квартирою без його відома.

Відповідно до реєстру право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002814 від 10.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1