Провадження №1-кп/447/71/18
Справа №447/2417/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2018 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № № 0000143 від 25 серпня 2017 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів Чернігіської області, українця, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 09.12.2014 року та виконавчого листа №447/3232/14-ц, виданого 19.01.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітніх дітей, а саме: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 24.10.2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказане рішення суду, а також, будучи попередженим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції у Львівській області, про обов`язок сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі їх несплати, будучи працездатним, у період з 19.01.2015 по 09.10.2017 року злісно ухилився від сплати аліментів, хоча мав реальну можливість на їх сплату.

Так, ОСОБА_4 маючи прямий умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, тим самим порушуючи права своїх неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, в період часу з жовтня 2015 по жовтень 2016 року проходив службу у військовій частині польової пошти НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, отримував заробітню плату за вказаний період, в сумі 115 727 гривень 88 копійок. Після служби в Збройних Силах України був зареєстрований як безробітній в Новороздільському міському центрі зайнятості з 03.11.2016 року, де отримав дохід, який станом на серпень 2017 року становив 33088 гривень 31 копійку.

Тим самим, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість на сплату встановлених судом аліментів, матеріально своїм неповнолітнім дітям не допомагав, їх матеріальним становищем не цікавився та участі в матеріальному забезпеченні не приймав, а зароблені кошти витрачав на власні потреби, тим самим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості за період часу з 19.01.2015 по 30.10.2017 року в сумі 33000 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців платежів, призначених рішенням Миколаївського районного суду Львівської області.

Таким чином, своїми умисними діяннями, що виражаються в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, однак від дачі показів відмовився. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та розяснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин, який віднесений до категорії невеликої тяжкості.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на ОСОБА_8 обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше не судимий.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1