Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/999/19
Провадження № 1-кс/572/368/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни клопотання слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лісозаводськ Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, освіта незакінчена середня, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 121 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулись до Сарненського районного суду Рівненської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 4 квітня 2019 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи на території господарства, що розташоване по АДРЕСА_1 , діючи умисно, під час сімейної сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, завдав декілька ударів із застосуванням тупого предмета по голові та тілі останньої, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичного (комбінованого шоку), масивної тупої травми грудної клітки та живота із гострою масивною внутрішньою кровотечею, із переломом грудини, ребер та ушкодженням органів грудної та черевної порожнини (розрив серця, легень, печінки), закритої спінальної травми із частковим розривом між хребцевого диску між 2-3 грудним хребців, забійних ран обличчя, синців, садна обличчя, тулубу, кінцівок, відкритого перелому кісток носа, незначних ушкоджень нижньої щелепи, лівої надбрівної дуги, відриву нігтьової пластини 4 пальця правої кисті, які в своїй сукупності (щодо живих осіб) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла в господарстві за місцем проживання приблизно о 18 год. 30 хв. 04.04.2019. Вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої.

04.04.2019 о 04 год. 00 хв.. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лісозаводськ Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина України.

04.04.2019 о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, клопотання слідчого підтримав повністю, надав відповідні пояснення, наголосив на тому, що у даному провадженні, зважаючи на дводенний строк його реєстрації, не виконано всіх необхідних слідчих дій не відшукано знаряддя злочину.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та вказав на відсутність обґрунтованої підозри та недоведеність ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки він нічого не робив та мало що пам`ятає.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання про законність тримання особи під вартою насамперед слідчий суддя має встановити чи існують підстави для «розумної підозри» щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення того злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про його тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення особи. З цього правила випливають два природних наслідки, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.

Роль суду при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, які ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року).

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має грунтуватись за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova).

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу в даному випадку суд враховує, що Стаття 194 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу, передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та клопотання прокурора є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам згідно даного клопотання:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Слідчий суддя критично ставиться до обґрунтування даного ризику прокурором, оскільки підозрюваний є особою офіційно не працюючою, джерел доходів не має, має соціальні зв`язки за місцем проживання та реєстрації (братів та сестер), є не адаптований до здійснення діяльності поза межами постійного місця проживання .

2) Знищити, сховати, спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий суддя приймає до уваги факт того, що «тупий предмет», яким, згідно лікарського свідоцтва про смерть №64 від 04.04.2019р. були нанесені удари померлій не було знайдено

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Суд враховує можливість, впливу на певних свідків ( брата, сестри, сусідів) зі сторони підозрюваного та вбачає підтвердження даного ризику з досліджених матеріалів клопотання.

Слідчий суддя бере до уваги, що прокурором доведено наявність підстав вважати висунуту підозру обґрунтованою, а також враховує, що у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, враховується вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , що не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, що підозрюваний є особою не працюючою, джерел доходів не має, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «активна алкогольна залежність» є особою раніше не судимою, в соціальному контексті адаптованою частково, за місцем проживання характеризується негативно, в день скоєння вживав алкоголь, та не пам`ятає обставин подій після того, як заїхав на коні додому та до моменту виявлення тіла своєї матері біля вхідних дверей, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність вказаних обставин на даному етапі свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленого ризику та можливість застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення слідчому судді доведена та сумнів не викликає, прокурором доведені, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи характер правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, його особу, обставини події, суд приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжних заходів.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на його тривалість, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не суперечить вимогам Конвенції про захист прав людини.

Крім того, по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі протягом певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.

Такий висновок не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, з огляду на поширення в засобах масової інформації та мережі «Інтернет» низки публікацій щодо даної події, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи наведене слідчий суддя вважає неможливим застосування до підозрюваного ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя, на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів відповідно до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведеність ризиків та достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 194, 196, 369, 371, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лісозаводськ Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі строком до 60 днів, з часу затримання, тобто з 04.04.2019 року до 02.06.2019 року без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, надати слідчому СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя