КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/670/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року,
за участю:

представника власників майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2018 року повернуто клопотання представника ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного постановою від 12.12.2017 року Заступником начальника третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.03.2017 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, вважаючи її такою, що постановлена при істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону, представник ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на неї, у якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року скасувати, а справу направити для розгляду по суті до суду першої інстанції.

Копію оскаржуваної ухвали, як зазначає представник, було отримано лише 18.09.2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що у слідчого судді були відсутні повноваження щодо повернення клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України та не подання певних доказів не може бути підставою для повернення клопотання, оскільки суд позбавлений права витребувати їх у сторони досудового розслідування.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, що клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі представника ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» в судовому засіданні. Копію оскаржуваної ухвали, як зазначає представник було отримано 18.09.2018 року, а апеляційну скаргу було подано 21.09.2018 року за допомогою поштового зв`язку, тобто вона є поданою в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, 13.08.2018 року представник ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 подав клопотання в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного постановою від 12.12.2017 року Заступником начальника третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.03.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2018 року було повернуто клопотання представника ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1. ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Частиною 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Постановлення слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ухвали про повернення клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України не передбачено нормами КПК України.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу поза межами його процесуальних повноважень, з порушенням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним законом, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Щодо апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2018 року, слід зазначити наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції.

Згідно з цією статтею, національний засіб юридичного захисту має бути таким, що дозволяє компетентному національному органу як розглянути «небезпідставну скаргу», подану на підставі Конвенції так і забезпечити відповідну сатисфакцію. Держави наділені певним полем розсуду щодо способу, в який вони забезпечують виконання своїх зобов`язань за цим положенням («De Souza Ribeiro v. France» п. 78, заява №22689/07, рішення 13.12.2012 року, «Байсаков проти України» п. 70, заява №54131/08, рішення 18.02.2010 року).
Викладену у статті 13 Конвенції вимогу щодо «ефективного засобу правового захисту» належить тлумачити як таку, що має на увазі настільки ефективний засіб захисту, наскільки це можливо з огляду на притаманні конкретному контексту обмеження можливостей для оскарження ( «Klass and Others v/ Germany», п. 69 ).
У змісті статті 13 Конвенції не існує будь-яких обмежень для застосування до будь-якого з аспектів «права на судовий розгляд», зафіксованого в пункті 1 статті 6 Конвенції («Kudla v. Poland» (GC) п.151).
Будь-які обмеження, що містяться у національному законодавстві про право на перегляд, повинні за аналогією з правом на доступ до суду, що міститься в пункті 1 статті 6 Конвенції, мати законну мету і не порушувати саму суть цього права («Galstyan v. Armenia» п. 125, «Gurepka v. Ukraine» п. 59, «Krombach v. France» п. 96, «Shvydka v. Ukraine» п. 49).
Беручи до уваги вищезазначену аналогію, доречним є повторення встановленого принципу Суду про важливість права на доступ до суду, з урахуванням важливої ролі права на справедливий судовий розгляд у демократичному суспільстві. У випадках, де існує право на оскарження відповідно до статті 2 Протоколу №7, воно має бути настільки ж ефективним (Airey v. Ireland», п. 24, «Shvydka v. Ukraine» п. 49).
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначено Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

В даному випадку для власника майна «справа» в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України зводиться виключно до питання повернення слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна, що вирішене оскарженою ухвалою.

При цьому, іншого механізму судового захисту, ніж звернення до апеляційного суду для захисту порушених прав, апелянт не має.

Тому слід зробити висновок, що засобом правового захисту для забезпечення прав і свобод ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» в даному випадку є апеляційний перегляд відповідної ухвали про повернення клопотання про скасування арешту майна.

З огляду на викладене, слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2018 року є такою, що підлягає апеляційному перегляду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва матеріалів клопотання представника ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.03.2017 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 174, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року, якою повернуто клопотання представника ТОВ «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна накладеного постановою від 12.12.2017 року Заступником начальника третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.03.2017 року, скасувати
Призначити новий судовий розгляд за скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Групп Девелопмент» та зацікавленої особи (емітента) АТ «ЗНВКІФ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна по суті цієї скарги слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4