Справа №609/1479/18
Провадження № 1-кп/601/71/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000132 від 04.06.2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, освіта середньо-спеціальна, працює маляром-штукатуром ТзОВ «синергіяБуд», раніше не судимого;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 296, частиною 1 статті 122 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4 ,
- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- потерпілого ОСОБА_5 ,
- представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
27 травня 2018 року, близько 04 години 10 хвилин, ОСОБА_3 перебував у громадському місці, а саме поблизу приміщення магазину «Люкс», який розташований за адресою: вулиця Українська, 26, місто Шумськ, Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганства, та нанесення тілесних ушкодженнь.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 27 травня 2018 року, близько 04 години 10 хвилин, перебуваючи у громадському місці, а саме поблизу приміщення магазину «Люкс», який розташований за адресою: вулиця Українська, 26, місто Шумськ, Тернопільської області, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на передньому сидінні знаходився ОСОБА_7 , та зробив йому зауваження щодо голосного прослуховування музики. Надалі, під час розмови з ОСОБА_7 , який перебував поряд з автомобілем марки ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , раптово та безпідставно, почав проявляти агресію по відношенню до ОСОБА_7 та безпричинно з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, прагнучи самоутвердитись за рахунок своїх зухвалих дій, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до норм моралі та правил нормального співіснування між людьми, які існують в нашому суспільстві, вчинив хуліганство, а саме: схопив лівою рукою за правий рукав светра ОСОБА_7 та умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Далі, продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_3 наніс ще три умисних удари кулаком правої руки в голову ОСОБА_7 . Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді закритого перелому лівої виличної кістки, крововилив у білкову оболонку та синець повік лівого ока, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В результаті вказаних дій ОСОБА_3 грубо порушив громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, спричинено ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої виличної кістки, крововилив у білкову оболонку та синець повік лівого ока та порушено надані йому Конституцією України права на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 296 КК України, а саме - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), та частиною 1 статті 122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав повністю та пояснив, що 27 травня 2018 року, близько 04 години 10 хвилин, перебуваючи у громадському місці, а саме поблизу приміщення магазину «Люкс», який розташований за адресою: вулиця Українська, 26, місто Шумськ, Тернопільської області, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився раніше йому не знайомий ОСОБА_7 та інші особи, та зробив йому зауваження щодо голосного прослуховування музики. Надалі, між ними виникла суперечка в ході якої ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Далі, продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_3 наніс ще три умисних удари кулаком правої руки в голову ОСОБА_7 . Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2441,05 гривень визнав повністю, про відшкодування моральної шкоди визнав частково в сумі 40000 гривень.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого злочину, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду. Інші учасники провадження вважають також за недоцільне досліджувати докази, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вважають, що необхідно провести допит обвинуваченого, потерпілого, дослідити докази, що стосуються цивільного позову, характеризуючі дані обвинуваченого.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідити докази, що стосуються цивільного позову, характеризуючі дані обвинуваченого.
Крім визнання своєї вини, вина у вчинені даного кримінального правопорушення доводиться безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами:
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 27 травня 2018 року, близько 04 годині 10 хвилин, перебував у автомобілі ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 разом з іншими особами, біля приміщення магазину «Люкс», який розташований за адресою: вулиця Українська, 26, місто Шумськ, Тернопільської області. В цей час до них підійшов ОСОБА_3 та зробив у грубій формі із застосуванням ненормативної лексики йому зауваження щодо голосного прослуховування музики. Потерпілий не погодився з цим. Надалі, між ними виникла суперечка в ході якої ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Далі, продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_3 , а можливо і інші особи, які були неподалік, наніс ще три умисних удари кулаком правої руки в голову ОСОБА_7 . Крім того, просить задоволити цивільний позов повністю. Моральну шкоду мотивує тим, що після отриманих травм (в області нанесення удару) появилася впадина, погіршився зір, що змусило його неодноразово звертатися за медичною допомогою, змушений був також на деякий час припинити навчання в місті Києві. Крім того, перебуваючи на практиці в Республіці Німеччина, мав можливість на законних підставах підписати контракт з місцевим футбольним клубом, але у зв`язку з отриманими травмами відчував постійну біль та контракт не підписав. Також, у зв`язку з отриманими травмами не мав можливості повноцінно виконувати свої домашні обов`язки, допомагати батькам, зустрічатися з друзями. Почував себе пригніченим та невпевненим у своїх силах. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2441,05 гривень та про відшкодування моральної шкоди на суму 100000 гривень підтримав повністю.
З Висновку експерта 3779 від 18.07.2018 року згідно якого, при поступленні ОСОБА_7 30 травня 2018 року в стаціонар Рівненської центральної міської лікарні (медична карта №10560) у нього, на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження та результатів рентгенологічного дослідження, було діагностовано закритий перелом лівої виличної кістки, а із зовнішніх ушкоджень виявлені крововилив у білкову оболонку та синець повік лівого ока.
З приводу перелому лівої виличної кістки в умовах вказаного вище лікувального закладу 31.05.2018 було проведено оперативне втручання - репозиція (співставлення) відламків.
Описані у ОСОБА_7 ушкодження, зважаючи на їх вид, відсутність ознак консолідації (зрощення) перелому та відомості про проведення оперативного втручання, утворились від дії тупого предмета незадовго його звернення за медичною допомогою, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 27.05.2018. Вказана вище травма лівої половини обличчя не властива для ушкоджень, що
виникають при падінні з висоти власного росту на тверду поверхню (падінні на площині). Зважаючи на характер та розташування відмічених у ОСОБА_7 ушкоджень, утворення їх за наведених у матеріалах досудового розслідування (протоколі допиту
ОСОБА_7 як потерпілого від 06.06.2018 та поясненні ОСОБА_3 і протоколах проведення слідчого експерименту за їх участю 07 та 12.06.2018 року відповідно, протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 07.06.2018) обставин - від
ударів кулаком, не виключається. У медичній карті відсутні обставини травмування ОСОБА_7 , лише у першому щоденниковому записі зазначено «...зі слів хворого отримав травму». Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості -л. п. 2.2.1 і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995).
З Висновку експерта № 1195 від 07.11.2018 року вбачається, що у ОСОБА_7 при судово-медичній експертизі 09 жовтня 2018 року якихось видимих деформацій загального вигляду обличчя (порушення міміки, рубцевих змін м`яких тканин, неправильно зрощених переломів кісткових структур тощо) не встановлено.
Виявлена у ОСОБА_7 гіперпігментація (коричнюватого відтінку) шкірних покривів нижньо-зовнішнього сегменту лівої очниці, є проявом процесу розсмоктування крововиливу в м`які тканини, де після травми 27.05.2018 (згідно з медичними документами), був описаний синець. Також, при судово-медичній експертизі на дотик в місці перелому лівої виличної кістки в ділянці її з`єднання із верхньощелепною кісткою встановлено нерівність кісткового контуру у вигляді незначного випуклого вверх виступу. При вивченні на ім`я ОСОБА_7 . КТ сканів голови від 24.10.2018 виявлені перелом лівої виличної кістки в ділянці її з`єднання із верхньощелепною кісткою та в ділянці очноямкової поверхні (бічної стінки очниці) і лівої верхньощелепної кістки в ділянці передньої та бічної (латеральної) стінок однойменної пазухи в стадії консолідації (зрощення). З огляду на характер та розташування всіх зазначених переломів на відносно обмеженій анатомічній ділянці кісткових структур лицевого скелета, утворення їх в результаті одного травматичного впливу тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, не виключається. Виникнення їх у вказаний в ухвалі термін (27.05.2018), зважаючи на виразність ознак зрощення, не виключається. Зазначені у ОСОБА_7 переломи різних анатомічних структур кісток лицевого черепа, як у сукупності так і кожний зокрема, не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості - п. п. 2.2.1 і 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).
Згідно повідомлення стоматологічного відділення щелепно-лицевої хірургії №10560 Центральної міської лікарні міста Рівне ОСОБА_7 перебував у них на лікуванні з 30.05.2018 року по 06.06.2018 року з діагнозом перелом лівої виличної кістки. Множинні забої лиця.
Згідно висновку кабінету комп`ютерної томографії від 24.10.2018 року у ОСОБА_7 . КТ картина запальних змін правої верхньощелепної, решітчастої та клиноподібної пазух. Множинні переломи лицевого черепа. Даних про травматичну патологію структур головного мозку не виявлено.
Згідно повідомлення Центральної міської лікарні Рівненської міської ради від 25.09.2018 року №1-9/328 затрачено на лікування ОСОБА_7 за період з 30.05.2018 рок по 6.06.2018 року 3358,97 гривень.
Судом досліджено відомості, що характеризують особу обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме за частиною 1 статті 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), та частиною 1 статті 122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_7 ,- поза розумним сумнівом. У суду немає підстав сумніватися у правдивості та об`єктивності показань потерпілого, наданих стороною обвинувачення письмових доказів, оскільки вони у взаємозв`язку доводять вину обвинуваченого у пред`явленому обвинувачені.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за частиною 1 статті 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві) та за частиною 1 статті 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_7 .
Обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.
При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог статтей 65,66,67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого. Судом також враховуються вимоги статті 50 КК України, згідно покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З врахуванням ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, передбачених частиною 1 статті 296 КК України, який згідно статті 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та частиною 1 статті 122 КК України, що є злочином середньої тяжкості; враховуючи пом`якшуючі обставини та обтяжуючі обставини, думку потерпілого та його представника, що наполягають на суворій та реальній мірі покарання, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за частиною 1 статті 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три)роки та за частиною 1 статті 122 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки.
На підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
З врахуванням вимог вказаних статей, особи обвинуваченого, який щиро розкаявся, вину визнав, позитивно характеризується місцю роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, ставлення особи до вчиненого, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без реального відбування покарання та на підставі статті 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Встановити іспитовий строк - 2 роки.
Також необхідно встановити обов`язки передбачені пунктами 1,2 частини 1 статті 76 КК України.
На думку суду, призначене покарання у даному випадку є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 2441,05 гривень та моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, підлягає до часткового задоволення.
ОСОБА_3 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю.

За змістом частин 1, 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог частини 3 статті 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 підлягає до задоволення частково, та стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 60000 гривень. Така сума є співрозмірною, справедливою і розумною, відповідає характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації.

Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.
Запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 85,86,94,100,128,368,373,374,376 КПК України, суд,-

У Х В АЛ И В :
Визнати винним ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні:
-за частиною 1 статті 122 КК України - у виді позбавлення волі на 2 роки;

-за частиною 1 статті 296 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до частини 1 пунктів 1, 2 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду завдану злочином в розмірі 2441 гривня 05 копійок та моральну шкоду в розмірі 60000 гривень.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий: