Справа № 161/7307/19
Провадження № 1-кс/161/3752/19
м. Луцьк 06 травня 2019 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 24.04.2019 року,
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 24.04.2019 року в ході огляду місця події, а саме: автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який знаходиться на території спеціального майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, за адресою с. Сокиричі Ківерцівського району, вул. Солдатська, 1, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.
Під час огляду місця події 24.04.2019 року був вилучений вказаний автомобіль, який постановою слідчого від 25.04.2019 року визнано речовим доказом, оскільки транспортний засіб є засобом вчинення злочину і зберігає на собі його сліди.
Оскільки вказаний автомобіль, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що він відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.
В судове засідання власник майна не з`явився, хоча судом вжито всіх можливих заходів для забезпечення його явки, в зв`язку з чим клопотання розглядається без його присутності.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що автомобіль було вилучено 24.04.2019 року під час огляду місця події, клопотання подано до суду 25.04.2019 року, що стверджується копією поштового відправлення, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.
Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для арешту майна, а саме: автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , а тому, з метою збереження речових доказів та дослідження органами досудового слідства, оскільки майно, у вигляді речей, відповідає критеріям, визначеним ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, є доказом злочину, тому на вказане майно слід накласти арешт.
Обираючи спосіб арешту вищевказаного майна, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч.2 п.5, 6 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною третьої цієї ж статті визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту, який не призведе до таких наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Оскільки слідчим та прокурором у клопотанні не наведено підстав для арешту автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , а саме заборони володіти та користуватись ним, вищевказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_4 , який не є підозрюваним у межах даного провадження, оскільки під час ДТП даним автомобілем керував його брат ОСОБА_5 , зважаючи на необхідність у проведенні значної кількості відповідних експертиз та з метою попередження відчуження майна, яке є речовим доказом, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині слід задовольнити частково, заборонивши володільцю майна (власнику) його відчужувати (розпоряджатись).
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .
Заборонити розпоряджатись (відчужувати) майном, на яке накладено арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На підставі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1