Справа № 136/2643/18
провадження №1-кп/136/221/18
УХВАЛА
іменем України
"22" березня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 19.05.2018, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваниця, Ічнянського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження стосовно обвинуваченого строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 11.12.2018 стосовно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 К1ІК України, який було продовжено ухвалою суду від 25.01.2019, строк дії ухвали до 23.03.2019. Ураховуючи те, що на даний час вказані ризики не відпали, оскільки даний злочин ОСОБА_3 вчинив в період не знятої та непогашеної судимості за злочини проти власності, переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук, прокурор вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. Також просив встановити як альтернативний запобіжний захід обвинуваченому заставу.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд змінити його на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд дійшов висновку, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з матеріалів кримінального провадження можливо зробити обґрунтоване припущення щодо вчинення саме ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.. 2ст. 185 КК України, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Вказаний злочин ОСОБА_5 вчинив в період не знятої і не погашеної судимості за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 11.08.2016, яким його було засуджено за ч.2 ст.185, 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі. Звільнившись з місць позбавлення волі 11.05.2018, ОСОБА_6 через кілька днів вчинив новий умисний злочин проти власності.

Наведене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_3 представляє підвищену суспільну небезпеку та вказує про його спрямованість на вчинення інших кримінальних правопорушень, що підтверджує наявність ризику передбаченого ст. 177 ч. 1 п.5 КПК.

Після пред`явлення підозри ОСОБА_6 залишив місце постійного проживання в с. Скитка Липовецького району Вінницької області, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. 10.12.2018 року ОСОБА_5 був затриманий в м. Ічня Чернігівської області, після чого доставлений приводом до Липовецького районного суду Вінницької області для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

У правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України" висловлено наступне "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 неодружений; утриманців не має, проживає разом з братами; відсутнє постійне місце роботи чи навчання; за місцем проживання характеризується незадовільно; раніше судимий; підтримує соціальні зв`язки з особами, які раніше були судимі, що свідчить про його суспільну небезпеку.

Ураховувати наведене, характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі як домашній арешт на застосуванні якого наполягав обвинувачений, не запобіжить ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не забезпечить виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.
Застава як альтернативний запобіжний захід визначається при обранні запобіжного заходу, отож при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу її підстав для визначення суд не вбачає.
Керуючись ст. 131, 177,181, 184, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваниця, Ічнянського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 .
Визначити строк дії ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 20.05.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1