Справа № 496/2723/17
Провадження № 1-кп/496/6/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Незавертайлівка, Слободзейського району, Придністровської Молдавської Республіки, молдованина, громадянина Молдови, офіційно не працюючого, маючого неповну середню освіту, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 12 червня 2017 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, на автобусній зупинці, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Перемоги, 105, за попередньою змовою з невстановленою особою, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, навмисно, з єдиним корисливим злочинним наміром, направленим на заволодіння чужим майном, побачили потерпілого - ОСОБА_11 , який в той час знаходився на вищезазначеній автобусній зупинці, вирішили підійти до останнього та із застосуванням насильства, заволодіти його майном. В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, під час розмови з ОСОБА_11 , невстановлена особа, навмисно, раптово нанесла один удар ногою в область обличчя потерпілого, а ОСОБА_9 в той же час навмисно наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_11 , від чого останній знепритомнів та втратив свідомість, в результаті чого, відповідно до висновку експерта № 195 від 25.07.2017 року ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани верхньої губи, синців в ділянці повік обох очей, множинних саден обличчя, обох ліктьових суглобів, забиття м`яких тканин носа. Дані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки, ноги, коліно і т.д. Зазначені ушкодження у вигляді забитої рани верхньої губи спричинили розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21 дня та згідно з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В подальшому, скориставшись непритомністю ОСОБА_11 , ОСОБА_9 разом з невстановленою особою, заволоділи мобільним телефоном «Huawei Р8», моделі «PRA-LA1», вартістю 5100 гривень та грошовими коштами потерпілого в сумі 500 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 5600 гривень.

Таким чином, досудовим слідством ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насиллям, небезпечним для здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що в червні 2017 року, вони з товаришем раніше придбавши слабоалкогольний напій - пиво, підійшли на зупинку громадського транспорту, яка знаходиться с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, де зустріли громадянина ОСОБА_11 , знаходячись на зупинці, ОСОБА_9 та його товариш, звернулись з питанням до ОСОБА_11 про можливість надання їм сірників або запальнички з метою запалити цигарки, під час паління між вищезазначеними особами зав`язалася розмова під час якої обвинувачений запропонував потерпілому випити з ними пиво, яке було придбано та принесено ОСОБА_9 та його товаришем. ОСОБА_11 погодився та став вживати з ними пиво. Під час вживання алкоголю та тютюнових виробів потерпілий ОСОБА_11 в ході розмови висловив образливу річ пов`язану з національністю обвинуваченого та його товариша. ОСОБА_9 та його товариш сприйняли вислови потерпілого, як образу в наслідок чого виник конфлікт, який виразився в тому, що товариш ОСОБА_9 наніс удар потерпілому ногою, а саме колінним суглобом в область обличчя після нанесення удару ОСОБА_9 з метою припинення конфлікту відштовхнув свого товариша, але потерпілий знаходячись в свідомості, лежачи на землі став відбиватися ногами та наносити удари ОСОБА_9 , в зв`язку з чим останній наніс кілька ударів потерпілому. Після вищезазначеного ОСОБА_9 та його товариш з кишені потерпілого взяли мобільний телефон та грошові кошти, які належали останньому та попрямували до знайомого, товариша ОСОБА_9 . Знаходячись у знайомого, ОСОБА_9 ліг спочивати, а товариш та його знайомий вирішили обмінятися мобільними телефонами. В судовому засіданні ОСОБА_9 зазначив, що усвідомлює скоєне у вчиненому розкаюється.

Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що влітку 2017 року, 12 червня 2017 року, о 04.00 ранку він знаходився на зупинці громадського транспорту в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, де очікував на громадський транспорт з метою поїхати на роботу до м. Одеси. В цей час до нього підійшли двоє невідомих йому чоловіків, які палили тютюнові вироби та вживали слабоалкогольний напій пиво. Потерпілий зазначив, що коли вони знаходилися на зупинці крім нього та вищевказаних осіб нікого не було. Попередньо потерпілий вказав, що він присів та знаходячись в позі наприсядки відчув неочікуваний удар з заду, внаслідок якого він втратив свідомість. Хто саме наніс йому удар він не бачив, після цього потерпілий зазначив, що з його кишені ОСОБА_9 та його знайомий забрали мобільний телефон, зарядний пристрій до вказаного мобільного телефону, грошові кошти та ключі від приміщення де він працює. При цьому ОСОБА_11 вказав, що алкогольні напої він не вживав та в розмову з обвинуваченим та його товаришем не вступав та ніяких конфліктних ситуацій між ними не виникало. Внаслідок нанесеного йому удару, потерпілий втратив свідомість, а після того як прийшов до тями перевірив вміст кишень та виявив відсутність мобільного телефону, грошей, ключів та зарядного пристрою до телефону. Оговтавшись він повернувся додому, привів себе до ладу, після чого направився до Біляївського РВ ГУНП в Одеській області, де звернувся із заявою про скоєне та пройшов обслідування на тілесні ушкодження. Після запитань поставлених йому у судовому засіданні, ОСОБА_11 зазначив, що все ж таки він вживав слабоалкогольний напій пиво з ОСОБА_9 та його товаришем у незначній кількості, а саме здійснив один ковток пива при цьому він вів з ними розмову. Деталі розмови він не пам`ятає та стверджує, що нічого образливого в адресу обвинуваченого та його товариша не висловлював. Крім того потерпілий зазначив, що удар був нанесений йому в область обличчя, ким саме він не пам`ятає. Також зазначив, що ОСОБА_9 та його товариш не знали про наявність у нього мобільного телефону та грошових коштів так як вони знаходились в нього в кишені та він їх не показував.

Свідок ОСОБА_12 будучи допитана в судовому засіданні зазначила, що обвинуваченого знає так, як він працював з нею на одному підприємстві де вона працювала на посаді старшого бригадира, а обвинувачений ОСОБА_9 та його товариш працювали в її бригаді. Обставини справи їй стали відомі зі слів інших осіб, під час розслідування кримінального правопорушення.

Обвинуваченого ОСОБА_9 за місцем роботи характеризувала з позитивної сторони та вказала, що ніяких нарікань відносно роботи до нього не було.

З висновку експерта № 195 від 25.07.2017 року вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_11 1986р.н., та у відповідності з поставленими питаннями, експерт прийшов до наступних підсумків: у громадянина ОСОБА_11 виявлені наступні ушкодження у вигляді: забитої рани верхньої губи; синців в ділянці повік обох очей; множинних саден обличчя; обох ліктьових суглобів; забиття м`яких тканин носа.

Дані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки, ноги, коліно і т. д. Не виключено що ці ушкодження могли утворитися від цілеспрямованих ударів коліном в область обличчя. Зазначене ушкодження у вигляді забитої рани верхньої губи спричинило розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ушкодження у вигляді синців в ділянці повік обох очей; множинних саден обличчя; обох ліктьових суглобів; забиття м`яких тканин носа мають незначні скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень(1995р.)» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані ушкодження відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.)» не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Не виключено, що дані пошкодження у громадянина ОСОБА_11 утворилися. 12.06.2017 року, як це зазначено в матеріалах кримінальної справи. Враховуючи локалізацію і кількість ушкоджень у громадянина ОСОБА_11 слід вважати, що утворення їх при одноразовому падіння з положення стоячи виключено. Враховуючи локалізацію ушкоджень у громадянина ОСОБА_11 можна зробити висновок про те, що в момент заподіяння ушкоджень останній був орієнтований передньою поверхнею тіла до нападників.

Згідно висновку акту судово-медичного (дослідження) обстеження №153 від 13.06.2017 року, на підставі даних судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_11 1986р.н., та у відповідності з поставленими питаннями експерт прийшов до наступних висновків: у громадянина ОСОБА_11 виявлені наступні ушкодження у вигляді: забитої рани слизової оболонки верхньої губи; синців повік обох лаз; множинних саден шкіри обличчя; ліктьових суглобів; забиття м`яких тканин носа. Дані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки, ноги і т. д. в зазначений термін 12.06.2017року. 3азначені ушкодження спричинили розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до висновку експерта № 613 від 07.07.2017 року, кров потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Кров підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. На лівому кросівку, вилученому у підозрюваного ОСОБА_9 , виявлено кров людини, при визначенні групових властивостей якої виявлено тільки антиген Н (ізогемаглютиніни не виявлено), властивий як основній групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає походження виявленої крові як від потерпілого ОСОБА_11 так і від підозрюваного ОСОБА_9 .

Дослідивши усі докази по справі у їх сукупності, допитавши обвинуваченого, свідків, потерпілого, суд дійшов висновку, що кваліфікація злочину який скоїв ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК - скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насиллям, небезпечним для здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб не знайшла свого підтвердження при судовому розгляді

Дії обвинувачуваного ОСОБА_9 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 щодо заволодіння майном потерпілого, з урахуванням загальної вартості 5600 гривень, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Змінюючи кваліфікацію відносно обвинуваченого, суд керується наступним.

Відповідно до пунктів 1), 4) ч. 1 ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок повинен вирішити питання, чи мале місце діяння у вчиненні якого обвинувачується особа, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення

Досудовим слідством стверджується, що 12 червня 2017 року, о 04.00 годині ранку, ОСОБА_9 за попередньою змовою з невстановленою особою, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, навмисно, з єдиним корисливим злочинним наміром, направленим на заволодіння чужим майном, побачили потерпілого - ОСОБА_11 , який в той час знаходився на вищезазначеній автобусній зупинці, вирішили підійти до останнього та із застосуванням насильства, заволодіти його майном.

Але ці обставини не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді.

З допиту обвинуваченого вбачається, що він з невстановленою особою підійшли до автобусної зупинки на якій вже перебував потерпілий, попросили в нього прикурити, почали спілкуватись, запропонували йому пиво яке пили, на що він погодився. В подальшому нанесли удари тільки після образи з боку потерпілого щодо їх національності. А майном вирішили заволоділи внаслідок раптово виниклого умислу, після побиття потерпілого.

Суд розуміє, що такі свідчення обвинуваченого можуть бути спробою уникнути покарання за більш тяжкий злочін, але аналізуючи покази потерпілого, суд доходить висновку, що вони також підтверджують версію обвинуваченого, хоч і не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Як зазначив потерпілий, він дійсно перебував на автобусної зупинці, підійшли дві особи, вони почали з ним спілкуватись, запропонували йому пиво, він не відмовився. В подальшому відбулись події відповідно його показів. Словесний конфлікт між ним та обвинуваченим та невстановленою особою заперечував.

На питання головуючого, пояснив, що телефон і кошти були у нього в кишені, обвинувачений та невстановлена особа нічого про них не знали.

Потерпілий сидів навприсядки, тобто на думку суду не відчував загрози зі сторони обвинуваченого та не встановленої особи.

Зазначені обставини виключають кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК - скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насиллям, небезпечним для здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Кваліфікуючі ознаки ч. 2 ст. 187 КК України не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням раптово виниклого умислу на заволодіння майном, після нанесення ударів, з урахуванням того, що потерпілий знепритомнів суд вважає що в діях ОСОБА_9 наявні ознаки злочину саме за 1 ст. 185 КК України.

Винність ОСОБА_9 в скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується зібраними по справі доказами.

Висновком експертиз зазначених вище щодо ступеню тілесних ушкоджень потерпілого.

Показів обвинуваченого, потерпілого.

Протоколом слідчого експерименту від 07.07.2017 року, та диском відео запису до нього(а.с.163-165)

Покази свідка ОСОБА_12 за своєю суттю щодо предмету доказування нейтральні.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року, судам роз`яснюється, що розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, те що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. Суд, також враховує задовільну характеристику ОСОБА_9 за місцем перебування.

Обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 передбачена ст. 66 КК України, є - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд при призначенні покарання враховує конкретні обставини справи, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання.

З урахуванням часу вчинення злочину обвинуваченим, суд вирішує питання щодо застосування до ОСОБА_9 положень Закону України «Відносно вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання («Закон Савченко»).

У постанові Великої палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 13-31кс18 надано правовий висновок відповідно до якого:

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

З огляду на вказане та те, що обвинувачений вчинив злочини до 20.06.2017 року та щодо нього необхідно під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосовувати ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

ОСОБА_9 був затриманий та взятий під варту 22 червня 2017 року. На момент ухвалення вироку перебував під вартою 621 день, що з урахуванням застосування Закону України «Відносно вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання («Закон Савченко»)», складає 1242 дня, що становить 3 роки, 4 місяці, 27 днів.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, застосовані ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2017 року у справі № 496/1994/17 провадження № 1-кс/496/697/17 та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2017 року у справі № 496/1994/17 провадження № 1-кс/496/698/17 скасувати.

Долю речових доказів по справі визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Відомості про цивільний позов відсутні.

Керуючись ст. ст. 371-373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України виправдати.

ОСОБА_9 визнати виним у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.

ОСОБА_9 визнати виним у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України, на строк 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчисляти з моменту затримання, а саме з 22 червня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання період з моменту затримання, а саме з 22 червня 2017 року по день ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в сукупності складає 3 (три) роки, 4 (чотири) місяці, 27 днів.

Звільнити ОСОБА_9 з залу суду негайно після оголошення вироку в зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.

Арешт майна накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2017 року у справі № 496/1994/17 провадження № 1-кс/496/697/17 та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2017 року у справі № 496/1994/17 провадження № 1-кс/496/698/17 скасувати.

Речові докази по справі: кросівки сірого кольору з плямами на поверхні якого маються плями бурого кольору зовні схожі на кров, які запаковані до поліетиленового пакету; спортивні штани чорного кольору та футболку темно-зеленого кольору, які запаковані до поліетиленового пакету, мобільний телефон марки Huawei Pra LA1, який запаковано до паперового конверту повернути власникам.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в Одеський апеляційний суд через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1

05 березня 2019 року