Справа № 159/3636/17
Провадження № 1-кс/159/1119/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Ковель Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області

ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за заявою ОСОБА_3 про відвід слідчому Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_4 , прокурору Ковельської місцевої прокуратури раднику юстиції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 170 301 100 021 74, внесеному до ЄРДР 25.09.17 р.,

в с т а н о в и в:
27.08.18 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що свідомо вчинені слідчим та прокурором протиправні дії містять ознаки злочинів, за підозрою у скоєнні яких на даний час відкрито два кримінальних провадження щодо слідчого, що є підставою для відводу упередженого слідчого та прокурора. При розгляді попередньої його заяви про відвід, суд не з`ясував очевидні факти протиправних дій слідчого та прокурора у процесі «псевдорозслідування» замовного кримінального провадження. Події, що мали місце після отримання судом скарги на дії прокурора, свідчать про намагання уникнути оцінки таких дій в порядку судового контролю; узаконити допущені при виконанні під виглядом досудового розслідування замовлення на заволодіння цінним майном «призначеного підозрюваного». Зміст наданих слідчим після подання скарги на протиправне оголошення у розшук документів; безпідставне зупинення; ігнорування звернень щодо надання відповідних постанов та витягів з ЄРДР на підтвердження твердження прокурора про законність всіх процесуальних дій, підтверджують упередженість та зловживання слідчим і прокурором посадовими обов`язками. Зокрема, за змістом клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, підписаного і прокурором, слідчий і прокурор зазначають, що не обґрунтованість підозри, а його винуватість повністю підтверджується зібраними за період з 24 по 29 вересня 2017 р. доказами. Такими є виключно показання «потерпілого» ОСОБА_6 та його батька ОСОБА_7 , які не визначились із сумою коштів, яку вони мають намір стягнути за допомогою правоохоронців за відомими їм схемами. Слідчий і прокурор всупереч принципу презумпції невинуватості, бездоказово, без вироку суду про визнання його винуватим у скоєнні фактичного інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 198 КК України, вказують, що він веде своє життя за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом. Долучивши до клопотання протокол огляду речей та фототаблицю, де зафіксовано факт детального огляду автомобіля марки «RANGE ROVER», чорного кольору, р. н. з. НОМЕР_1 , слідчий і прокурор підтвердили відсутність відповідної ухвали слідчого судді про надання доступу до тимчасово вилученого майна, проведення такого огляду з проникненням у автомобіль без особи, у якої його вилучено. Достовірно знаючи, що при вилученні автомобіля ним було порушено право на захист, що є порушенням ст. 397 КК України, слідчий, долучивши до клопотання постанову про визнання та приєднання до провадження вказаного вище автомобіля, що має функцію заставного майна для забезпечення можливості «домовлятись» про його повернення з «подяками» для причетних до викрадення, так як з врахуванням КПК України, обшуком вилучення цінного майна назвати не можна, є зловживанням посадовим становищем. Покликаючись на п. 3 ч. 3 ст. 87 КПК України, зазначає, що факт недопущення адвоката до участі у обшуці виключає правомірність дій слідчого по неповерненню вилученого при обшуку вказаного вище автомобіля з мотивів визнання його речовим доказом у справі. Він звертався до слідчого судді із скаргою щодо повернення викраденого автомобіля, і у судовому засіданні слідчий зазначив, що жодних дій щодо автомобіля не проводилось і проводитись не буде, але автомобіль він не поверне без пояснень. З врахуванням наявності у матеріалах кримінального провадження протоколу огляду речей та фототаблицю, де зафіксовано факт огляду автомобіля, зазначає, що слідчий повідомив суду завідомо неправдиву інформацію і підтвердив умисність своїх протиправних дій. До клопотання долучено рапорт о/у СКП Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП у Рівненській області від 22.11.17 р., рапорти слідчого від 16, 18, 22 грудня, 03, 04 січня 2018 р., чим підтверджено, що він постійно проживає за місцем проведення обшуку і його місцезнаходження слідчому відоме. Повідомивши особисто слідчого про намір скористатись положеннями ст. 63 Конституції України з приводу безпідставного вимагання псевдопотерпілим Приймаком у нього коштів, він додатково 27.04.18 р. повідомив про це слідчого письмово і не надавав правових підстав для оголошення його у розшук, зупинення досудового розслідування, що з 29.09.17 р., фактично, не проводилось. Вичерпавши всі можливості для фабрикування стосовно нього справи, усвідомивши відсутність судової перспективи, для узаконення допущенного щодо нього беззаконня, що не тільки він вказав у своїх зверненнях до слідчого, а й захисник - у своїх клопотаннях, а також слідчий суддя Ковельського міськрайсуду Волинської області, посадові особи органів досудового розслідування після пропуску строку, визначеного ст. 219 КПК України, «заморозили» досудове розслідування шляхом оголошення його у розшук і прийняття завідомо незаконного процесуального рішення про зупинення досудового розслідування. На його письмову вимогу суб`єкти оскарження не надіслати йому копії відповідної постанови (усіх постанов) про зупинення досудового розслідування, що унеможливило їх оскарження. На день розгляду його заяви про відвід у провадженні того ж слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області перебувала його скарга на дії прокурора, що полягали у зупиненні досудового розслідування та оголошення його в розшук, де він зазначав про невиконання слідчим і прокурором вимог КПК України про обов`язок надіслання йому процесуальних рішень про оголошення у розшук та зупинення досудового розслідування, оформлених постановою; просив суд витребувати такі постанови і обґрунтовував дотримання строків на звернення до суду із скаргою саме невиконанням прокурором обов`язку надіслання такої постанови для забезпечення її оскарження в судовому порядку. Про відсутність правових підстав для винесення постанов про зупинення досудового розслідування він вказував у скарзі, розглядати яку суд, фактично, відмовився, тому він змушений повторно зазначати про це у заяві про відвід. Покликаючись на ст. 281 КПК України, п. п. 1, 8 Положення про порядок ведення ЄРДР (далі Положення), затвердженого Наказом Генпрокурора України № 9 від 06.04.16 р., що зареєстровано у МЮ України 05.05.126 р. за № 680/28 810, зазначає, що Положенням визначено не тільки обов`язковість внесення відповідних даних у ЄРДР, а й присічні строки для їх внесення - 24 год. з моменту прийняття процесуального рішення. Підтвердженням небажання слідчого відповідно до чинного законодавства виконувати свої посадові обов`язки є зміст витягу з ЄРДО від 10.01.18 р. про те, що 29.12.18 р. йому повідомлено про підозру, тобто, відомості було внесено на 13 й день після прийняття процесуального рішення про повідомлення про злочин особі. Також не вносились взагалі відомості про оголошення у розшук та зупинення досудового розслідування. Зазначає, що порушення процесуального законодавства, що полягає у зупиненні досудового розслідування за відсутності фактичних та юридичних підстав, складається з цілого ряду порушень різними суб`єктами кримінального провадження. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечується прокурором процесуальним керівником, а продовження строку досудового розслідування потребує звернення до іншого суб`єкта процесу, слідчого судді, тому прокурор зацікавлений у процесуальній паузі; нагляд прокурора в цій частині, фактично, не здійснюється. Покликаючись на зміст завдань та процесуальних обов`язків посадових осіб органів досудового розслідування, поняття об`єктивного та неупередженого розслідування, п. 5 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 283, 284, ч. 1 ст. 113, ч. 1 ст. 219 КПК України, зазначає, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом 2 міс. з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Оскільки слідчий використав своє службове становище для викрадення під виглядом обшуку автомобіля марки «RANGE ROVER», що тривалий час виконує функцію заставного майна для виконання слідчим замовлення, то при відсутності події і складу будь - якого кримінального правопорушення, вручивши абсурдне повідомлення про підозру, слідчий тим самим переклав на прокурора як процесуального керівника відповідальність за невиконання останнім визначених законом обов`язків. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 283, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, зазначає, що умисне, підтверджене матеріалами кримінального провадження невиконання ч. 4 ст. 280 КПК України, безпідставне оголошення підозрюваного у розшук, невнесення до ЄРДР відомостей про прийняті процесуальні рішення; проведення обшуку з порушенням права на захист виключають можливість продовження досудового розслідування посадовими особами; є доказом обставин, що викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості слідчого і прокурора. Покликаючись на ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ч. 5 ст. 9, ст. ст. 81, 77 КПК України, міжнародну судову практику, просить заяву задовольнити.

У судове засідання заявник та його представник адвокат, а також - слідчий, прокурор, не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи та кримінального провадження, що надане у розпорядження слідчого судді 27.11.18 р. у 2 х томах (1 й том у прошитому, прошнурованому, пронумерованому вигляді на 257 арк., 2 й том фактично на 232 арк.), вважаю, що заява є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо, зокрема, існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Як зазначено у ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 77 цього Кодексу, прокурор, слідчий зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені, зокрема, і під час досудового розслідування. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

При розгляді заяви встановлено, що у провадженні слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 є кримінальне провадження № 120 170 301 100 021 74 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Процесуальним керівником - прокурором - у вказаному вище кримінальному провадженні є прокурор Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ..

Заявник має процесуальний статус підозрюваного у вказаному вище кримінальному провадженні.

Даних про порушення щодо слідчого кримінального провадження, що могли б бути оцінені з точки зору підставності доводів заявника, у розпорядження слідчого судді не надано.

Слідчим подано до суду та прокурором погоджено клопотання про застосування щодо заявника як підозрюваного запобіжного заходу.

Аналізуючи доводи заявника з приводу формулювання обґрунтування таких клопотань, вважаю, що і формулювання і саме обґрунтування клопотань, докази, надані на їх обгрунтування підлягають оцінці судом у судовому засіданні, і підстав для висновку про існування у зв`язку з такими клопотаннями інших обставин, що викликали б обґрунтовані сумніви у неупередженості слідчого чи прокурора, немає.

Інші доводи заяви дають підстави для висновку, що заявник оспорює ті процесуальні рішення, дії (бездіяльність) слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, право на оскарження яких він має згідно з положеннями гл. 26 КПК України.

Так, згаданому заявником у заяві майну автомобілю - за постановою слідчого від 28.09.17 р., що є чинною, надано статус речового доказу.

Постанови слідчого про зупинення, відновлення досудового розслідування, оголошення підозрюваного у розшук як процесуальні рішення, були чинними на протязі терміну їх дії, не скасовувались.

Слідчим отримано клопотання підозрюваного процесуального характеру від 27.04.18 р.. Підозрюваним також подано прокурору клопотання про закриття кримінального провадження від 01.06.18 р..

Таке клопотання залишено без задоволення постановою прокурора від 06.06.18 р., що є чинною.

Відповідно, вважаю, обставин, що вказували б на наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 77 КПК України, достатніх для відводу прокурора, слідчого у заяві не міститься.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про безпідставність заяви.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81, 36 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1