Справа № 450/3608/18 Провадження № 1-кп/450/143/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0001587 від 02.09.2018 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, приватного підприємця, не одруженого, який не має на утриманні дітей, не інвалід, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, військовозобов"язаний, не військовослужбовець, безпартійний, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 01.09.2018 р. о 14 год. 00 хв., у АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту, умисно наніс та спричинив потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що здійснюючи послуги у сфері перевезення пасажирів і керуючи належним йому транспортним засобом "таксі" марки "Фольксваген Пассат" номерний знак НОМЕР_1 , він 01.09.2018 р. о 14 год. 00 хв. доставив потерпілу ОСОБА_5 у Львівську область Пустомитівський район с.Відники на вул.Сонячна, 873. Під час їх руху потерпіла ОСОБА_5 здійснювала прийом їжі у салоні вказаного автомобіля, спричинивши при цьому пошкодження сидіння, а саме забруднивши його. Після виходу потерпілої із салону він виявив зазначені забруднення, вийшов на вулицю та намагався переконати потерпілу у відшкодуванні завданих йому збитків. Під час цих обставин між ними виник конфлікт, суперечка і розпочалась шарпанина, внаслідок яких він застосував фізичну силу та штовхнув ОСОБА_5 спричинивши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що здійснивши посадку у транспортний засіб "таксі" марки "Фольксваген Пассат" номерний знак НОМЕР_1 , вона зі згоди водія, а саме обвинуваченого ОСОБА_4 , здійснювала прийом їжі у салоні вказаного автомобіля та 01.09.2018 р. о 14 год. 00 хв. була доставлена у Львівську область Пустомитівський район с.Відники на вул.Сонячна, 873. Після виходу з вказаного транспортного засобу вона направилась додому, однак її наздогнав обвинувачений ОСОБА_4 та звинуватив у пошкодженні сидіння автомобіля, а саме його забруднення. Між ними виник конфлікт, суперечка і розпочалась шарпанина, під час яких обвинувачений ОСОБА_4 застосовував фізичну силу і штовхнув її спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд згідно ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілій ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винуватого, який раніше не судимий, пом"якшуючу покарання обставину як щире каяття, визнання своєї винуватості та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, який посередньо характеризується по місцю народження, реєстрації і проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, приходить до переконання обрати покарання в межах санції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Що стосується заявленого потерпілою цивільного позову, який ОСОБА_5 підтримала повністю, а обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково, суд не вбачає підстав для застосування вимог ст.349 КПК України та дослідив у цій частині всі наявні докази.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вчиненим відносно неї злочином їй заподіяно майнову шкоду в розмірі 3710,53 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. 01.09.2018 р. у медичному закладі в м.Пустомити Львівської області їй надано медичну допомогу та відпущено додому, а в подальшому 04.09.2018 р. госпіталізовано у медичний заклад м.Львова, де вона проходила стаціонарне лікування по 10.09.2018 р. Під час стаціонарного лікування вона придбала медикаменти, які прописав лікуючий лікар, на суму 3710,53 грн., що є заподіянням їй майнової шкоди і підтверджено фіскальними чеками. Спричинена їй моральна шкода у розмірі 30000,00 грн. полягає у приниженні її честі та гідності, душевних стражданнях і фізичних болях, відсутності спокійного сну, постійних головних болях, побоюваннях залишатись на одинці в малолюдних місцях з малознайомими людьми, а також порушено звичний спосіб життя. Просить цивільний позов задовольнити повністю та не бажає врегулювати з обвинуваченим цивільно-правові відносини поза межами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який заявлений до нього цивільний позов визнав частково, пояснив, що вказана сума є для нього значною, оскільки заробітки його невеликі, а тому готовий частково компенсувати завдані збитки у загальній сумі близько 10000,00 грн. Бажає врегулювати з потерпілою цивільно-правові відносини поза межами кримінального провадження.

Суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 з наступних підстав.

Висновком експерта №105/2018 р. судово-медичної експертизи розпочатої та закінченої 17.10.2018 р. у потерпілої ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень при огляді не виявлено, однак з представлених медичних документів встановлено струс головного мозку, гематоми в ділянці правого та лівого передпліччя, садна обох гомілок, гематома волосистої ділянки потилиці, які могли утворитись 01.09.2018 р. і відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня з короткочасним розладом здоров"я.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, яка полягала у приниженні її честі та гідності, душевних стражданнях, порушення звичного способу життя, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме в сумі 10000,00 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності і справедливості заподіянню такої та можливості сплатити обвинуваченим ОСОБА_4 з врахуванням його особи.

Інша частина мотивів цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 щодо заподіяння їй моральної шкоди не знайшла свого підтвердження в суді.

Покликання потерпілої ОСОБА_5 в частині заподіяння їй майнової шкоди у розмірі 3710,53 грн. не підтверджена жодними доказами, а тому не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фіскальні чеки, частина яких є нечитаєма, які долучені до цивільного позову, не можуть бути доказом придбання медичних препаратів для лікування потерпілої ОСОБА_5 . Вказані у таких "вода мінеральна моршинська, пакет фірмовий" не відносяться до медичних препаратів. Перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні в період часу з 04.09.2018 р. по 10.09.2018 р. у медичному закладі, зокрема Комунальній 8-мій міській клінічній лікарні, яка розташована за адресою м.Львів по вул.Навроцького, 23, виключає придбання нею медичних прапаратів у аптеках м.Львова за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що відображено у фіскальних чеках. Крім цього, придбання медичних препаратів 13.09.2018 р. в аптеці АДРЕСА_3 , здійснено поза межами лікування потерпілої ОСОБА_5 . Показання потерпілої ОСОБА_5 щодо придбання ліків, які прописані лікуючим лікарем, не підтверджено жодними доказами.

Згідно ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров"я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров"я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров"я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Таким чином, судом повно та всебічно досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази в частині цивільного позову, які з власної ініціативи суду здобувати заборонено вимогами КПК України.

Наданий обвинуваченим листок непрацездатності, згідно якого ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 26.02.2019 р. по 01.03.2019 р. включно, не спростовує накладене на останнього грошове стягнення у розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1921,00 грн., відповідно до ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.03.2019 р., про скасування якої клопотання не подавалось.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, а заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850,00 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1