Справа № 130/2360/16-к
Провадження №11-кп/801/232/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000701 за апеляційними скаргами прокурора та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2018, якою задоволено клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді майстра дільниці механічної «Локомотивного депо Жмеринка» Регіональної філії «Південно Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», раніше не судимого,
та звільнено його від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000701 від 06.08.2015.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності закінчилися, так як з дня вчинення ним злочину 05.08.2015 минуло більше двох років.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи факту спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, ставить питання про скасування ухвали суду та призначення нового судового розгляд у суді першої інстанції, оскільки суд не встановив чи дійсно в діях ОСОБА_8 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та не зазначив в ухвалі докази винуватості ОСОБА_8 , що є істотними порушеннями вимог ст.370, ст.372 КПК України.
В своїй апеляційній скарзі потерпілий ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 , оскільки в його діях наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується відеозаписом нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим.
Крім того, ОСОБА_8 навмисно затягував розгляд справи до сплину строків давності, а у суду першої інстанції не було жодних перешкод своєчасно постановити вирок.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, потерпілого, який просив постановити вирок відносно ОСОБА_8 , думку ОСОБА_8 , який заперечували проти задоволення апеляційних скарг та пояснив, що йому роз`яснено нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження та він не бажає встановлення судом його невинуватості. Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого слід залишити без задоволення.
Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Отже, суд вірно встановив, що строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України закінчилися, так як з дня вчинення ним злочину 05.08.2015 минуло більше двох років. Дані обставини ніхто з учасників не оспорює.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_8 згідно матеріалів кримінального провадження (т.2 а.с.46) звернувся з таким клопотанням до суду 19.09.2018 року, яке судом було невідкладно розглянуто.
Відповідно до ч.3 ст.285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Ці вимоги закону роз`яснено повторно ще й в апеляційному суді, на що ОСОБА_8 повідомив, що вони йому зрозумілі і він не бажає здійснення судового розгляду в загальному порядку з метою доведення в суді своєї невинуватості.
Виходячи з вимог дизпозитивності, закріплених у ст.26 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги прокурора та потерпілого залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2018 відносно ОСОБА_8 без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4