До Врадіївського районного суду
Миколаївської області
Судді Врадіївського районного суду
Миколаївської області
Про самовідвід у кримінальній справі № 474/1199/18
(провадження № 1кс/474/330/18)
Автоматизованою системою документообігу мені розподілене для розгляду кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого за його заявою від 06.12.2018р.
На підставі п.4 ч.1 ст. 75, ч.1 ст. 80 КПК України, для виключення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, заявляю самовідвід, оскільки вважаю, що заявник ОСОБА_2 під час слухань інших цивільних та кримінальних справ Врадіївським районним судом у складі головуючого судді ОСОБА_1 , штучно створив конфлікту ситуацію, про що можна зробити висновки проаналізувавши заяви про відводи судді, та про самовідводи суддів Врадіївського районного суду, ухвалені за результатами їх розгляду рішення, публікації заявника сумісно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтернет виданнях, про що останні неодноразово заявляли в судових засіданнях та посилалися в заявах про відводи, онлайн трансляції судових засідань на інтернет порталі «ютуб», звернення до правоохоронних органів, тощо.
Так, у справі за позовом до Публічного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат» (№474/166/16ц, 474/167/16ц, 474/168/16ц), ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які перебували в залі судових засідань, після оголошення кінцевого судового рішення по справам, почали викрикувати в адрес суду гасла «ганьдьба», тоді як після перегляду рішень у цих справах апеляційною інстанцією вони були залишені без змін.
Вони ж, під час розгляду справи ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя (474/1024/14), під час судових засідань у якій ОСОБА_7 був присутній як вільний слухач та викрикував ці ж гасла, разом звинуватили головуючого суддю ОСОБА_8 , в тому що директор підприємства «Каро» ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_10 повідомив його проте, що рішення суду буде не на його користь, оскільки голова Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 зробить все, що попросить ОСОБА_9 , а суддя ОСОБА_8 , в свою чергу, виконає прохання голови суду, що стало підставою для задоволення відводу судді ОСОБА_8 , та потім і самовідвіду судді ОСОБА_1 , з метою усунення будь яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів у об`єктивності та неупередженості судді.
Аналогічна поведінка заявника ОСОБА_2 та звинувачення мали місце і під час розгляду справи №474/1233/14ц.
Ще в одній справі за позовом ОСОБА_11 до ПП «Редакція газети «Вісник Врадіївщини», Врадіївської філії ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди (474/990/17), об`єктами критики в якій також виступали заявник ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , в якій ОСОБА_11 намагалася спростувати статтю опубліковану щодо неї, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , після оголошення головуючим ОСОБА_1 про закінчення їх допиту як свідків, незважаючи на попередження головуючого, у присутності інших учасників процесу та вільних слухачів, а також осіб які переглядали онлайн - трансляцію судового засідання на інтернет-порталі «ютуб» у січні 2018 року, почали на підвищених тонах викрикувати, що суддя неупереджений, має до них неприязні відносини, висували звинувачення у порушенні корупційного законодавства, незаконному використанні службового авто, та посилалися на статтю опубліковану ними щодо судді в «Миколаївській правді». Після закриття судового засідання продовжували викрикувати гасла «ганьдьба, корупціонери».
В межах цієї справи мало місце і звернення судді ОСОБА_1 з повідомлення про тиск на суддю до Вищої ради правосуддя, генеральної прокуратури України, яке було перенаправлене для розслідування до місцевого відділу поліції, та за станом на сьогодні про результати розслідування, прийняте рішення повідомлення не надійшло.
Після розповсюдження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у мережі Інтернет (Інтернет портал «Миколаївська правда») статті щодо головуючого судді ОСОБА_1 недостовірної та образливої інформації, на яку вони ж посилалися і під час онлайн трансляції судового розгляду справи №474/990/17, як на таку що написана ними, зокрема звинувачували суддю у втручанні в роботу інших суддів цього суду, отримання ним подарунку чи неправомірної, неправомірному використанні нерухомості належній іншій особі, зверхньої поведінки судді при винесенні завідомо неправосудних рішень, незаконному засудженні ОСОБА_2 , та поширювали іншу негативну інформацію, відповідачем у справі №474/475/18 ОСОБА_4 було заявлено відвід судді ОСОБА_1 , повністю обґрунтований звинуваченнями викладеними у цій статті, в якому крім того вона посилалася на ставлення судді до неї, як політичного конкурента, некомпетентності судді, можливої домовленості судді з позивачем по справі (підприємством «Каро») про прийняття рішення на його користь.
Звинувачував суддю ОСОБА_1 заявник ОСОБА_7 в наведеній статті і в незаконному його засудженні за злочин проти здоров`я особи, ОСОБА_9 , до складу якого суддя ОСОБА_1 не входив.
Під час розгляду скарг за заявою знову ж таки ОСОБА_2 на постанови слідчого про закриття кримінального провадження (474/330/17 та №474/489/17), останній знову заявив відвід слідчому судді ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що у судді могло сформуватися упереджене, неприязне ставлення до нього, оскільки він був автором статті опублікованої в інтернет виданні "Миколаївська правда".
Після розгляду цих же скарг ОСОБА_7 повідомляв про наявність у нього компромату щодо судді ОСОБА_1 , по якому він поки що немає бажання звертатися до правоохоронних органів. Ці ж обставини повідомлялися і ОСОБА_4 , яка попереджала суддю ОСОБА_1 про збір такої інформації щодо нього, без посилання на осіб які цим займаються.
А вже 06.11.2018р. ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з заявою про внесення до ЄРДР відомостей щодо доходів судді ОСОБА_1 , які на його думку не відповідають поданої е-декларації.
Всі ці звинувачення свідчать про штучне створення конфліктної ситуації між скаржником та суддею, з метою тиску на суд, формування викривленої думки у громадян щодо судової системи.
При цьому штучно створений конфлікт ОСОБА_13 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вважаю діючим до надходження повідомлення від цих же осіб про його вичерпання.
Станом на день заявлення повторної заяви про самовідвід виникли нові обставини, про які не було відомо, на час заявлення попереднього самовідводу.
Заявник ОСОБА_2 під час засідання круглого столу керівництва району з учасниками Революції Гідності проведеного з нагоди Дня Гідності та Свободи, публічно негативно висловлювався щодо судді ОСОБА_1 (занадто довге обіймання ним посади, необхідність його заміни іншим суддею, тому що суддя ОСОБА_1 пересадить їхніх дітей), про що стало відомо 18.02.2019р., після звернення до учасників цього заходу з запитом про надання інформації (запит №04-30/121/123/19 від 18.02.2019р., відповідь на запит №172/04-16 від 04.03.2019р.).
Станом на сьогодні також ще не прийняте рішення щодо судді по зверненню ж заявника ОСОБА_2 до правоохоронних органів з приводу невідповідності інформації внесеної суддею до е- декларації, яке згідно відповіді Врадіївського ВП № 1610/62-2019 від 14.03.2019р., перенаправлене для перевірки викладених в заяві обставин до НАЗК.
Штучно створений ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 конфлікт продовжує бути предметом публічного обговорення та статтей в ДЗМІ, іншими громадськими осередками, про що свідчить також стаття опублікована філією «Врадіївка» громадської організації «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» на шпальтах районної газети «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р. «Що ховається за ширмою активізму чи як активісти цькують правоохоронні та судові органи», в якій останні критикують дії скаржника, та розцінюють їх, як тиск на судові, правоохоронні органи з метою схилити їх до прийняття рішень на свою користь. Про цю публікацію судді стало відомо лише всередині лютого 2019р.
Крім того, станом на день заявлення повторної заяви про самовідвід, від ОСОБА_2 не надходили повідомлення про відсутність з його сторони конфліктної ситуації щодо судді, у спосіб в який вони були поширені (публічно в мережі Інтернет, під час онлайн трансляції судового засідання, проведення масового заходу, інше).
А посилання заявника ОСОБА_2 на відсутність конфлікту з його сторони, під час розгляду попередньої заяви про самовідвід суддею Доманівського районного суду ОСОБА_14 не є таким в розумінні ч.7 ст. 277 ЦК України (спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена).
За такого, незважаючи на відмову у задоволенні попереднього відводу суддею Доманівського районного суду ОСОБА_14 , вважаю, що публічні образи та поширення недостовірної інформації скаржником щодо нього, є наявними обставинами, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, як у скаржника так і у стороннього спостерігача, при розгляді та вирішенні кримінальної справи № 474/1199/18.
На підтвердження обставин викладених у попередній заяві про самовідвід, про що було вказано в ухвалі про відмову у задоволенні заяви про самовідвід, так і в заяві про самовідвід від 26.03.2019р. надаю докази, що їх підтверджують, а саме: ухвалу у справі №474/1233/14ц від 01.12.2014р. в якій зафіксовано факт порушення порядку ОСОБА_2 в ході судового засідання у цій справі, та висунення в адресу судді ряду звинувачень, ухвалу про відвід у справі №474/1024-14ц від 30.03.2017р. в якій зафіксовано обставини викладені відповідачем ОСОБА_5 щодо повідомлення, у присутності ОСОБА_2 , про вплив судді на іншого суддю Врадіївського районного суду ОСОБА_8 , ухвалою про відвід №474/1024/14ц від 04.04.2017р. в якій зафіксовані ці ж обставини, ухвалу про прийняття самовідводу суддею ОСОБА_1 за його ж заявою у справі №474/1024/14ц , статтю «Влаштував свинство і беззаконня врадіївські активісти про голову місцевого суду» розміщену на інтернет сайті «Миколаївська правда», автором якої є ОСОБА_2 ОСОБА_5 , про що останні стверджували як в ході розгляду справи №474/990/17 так і про що останні посилалися і у самій статті; ДВД- диск з відеозаписом онлайн трансляції судового засідання на каналі «ю-туб» у цивільній справі №474/990/17 від 25.01.2018р. в якій ОСОБА_2 . ОСОБА_5 після закінчення їх допиту як свідків, публічно висловлювалися негативно в адресу судді та звинувачували його в корупційних схемах, отриманні неправомірної вигоди, тощо; звернення судді ОСОБА_1 з приводу такої поведінки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя, генерального прокурора України (копія звернення зроблена з сайту ВРП), відповідь Врадіївського ВП про те, що заява ОСОБА_2 щодо доходів судді ОСОБА_1 , які на його думку не відповідають поданої ним е-декларації, перенаправлене до НАЗК для перевірки обставин, в межах компетенції; запит та відповідь на запит №172/04-06 від 25.03.2019р., щодо публічних негативних висловлювань та звинувачень ОСОБА_2 на адресу судді під час заходу «круглого столу» з нагоди Дня Гідності та Свободи; стаття в газеті «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р., в якій штучно створена конфліктна ситуація ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 , стала приводом публічного обговорення, та в якій ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» публічно критикують таку діяльність ОСОБА_2 та розцінюють її як тиск на судові органи з метою схилити суд до прийняття рішень на його користь; рішення ВРП №1141/2дп/15-18 від 16.04.2018р. з приводу скарги на незаконні та безпідставні ухвали про задоволення заяв про самовідвід від вирішення справи, які суддею були мотивовані наявністю обставин, що можуть викликати сумнів в неупередженості судді, оскільки скаржник розповсюджував у мережі Інтернет недостовірну та образливу інформацію щодо головуючого, за результатами розгляду якої в задоволенні скарги було відмовлено.
Пунктом 4 ч.1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя не може брати участі в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.
Згідно з ч.1 ст. 80 цього ж кодексу, за наявності підстав, зазначених у ст. ст.75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленомучастиною третьою статті 35 цього Кодексу. При цьому згідно з ч.2 ст. 81 КПК України усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.
У відповідності до ст.ст. 5 та 6 Кодексу суддівської етики (далі - Кодекс), незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду.
Статтею 15 Кодексу визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 16.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. № 2006/23 (далі - Бангалорські принципи), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді
У своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами. Так, рішенням у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Аналогічні висновки містяться і в рішення ВРП /друга дисциплінарна палата/ №1141/2 дп/15-18 від 16.04.2018р.
Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб`єктивного ставлення до скаржника ОСОБА_2 , оскільки останній штучно створює конфлікту ситуацію звинувачуючи суддю ОСОБА_1 у впливі на інших суддів цього суду, передачі їм хабара, участі в корупційних схемах, прийнятті завідомо неправосудних рішень, вчиненні кримінальних правопорушень, вважаю доцільним заявити заяву про самовідвід.
Слідчий суддя ОСОБА_1