ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/908/19
Номер провадження 11-cc/819/237/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваної: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000289 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Слідчим відділом Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000289 від 19 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

22 березня 2019 року в рамках вказаного кримінального провадження слідчий у кримінальному провадженні-заступник начальника Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області звернувся до слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області із клопотанням, в якому просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів. У разі застосування відносно підозрюваної більш м`якого виду запобіжного заходу, покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 21 травня 2019 року включно. Крім того, на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні, погоджене з прокурором Бериславської місцевої прокуратури, про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зі змінами прокурор зазначив, що слідчий суддя не взяв до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, наявний ризик того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Перебуваючи на волі підозрювана також матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 розчленувала тіло потерпілого та його частини рознесла по території, прилеглій до с.Грозове та с.Миролюбівка Білозерського району Херсонської області, місцезнаходження всіх частин тіла до цього часу досудовим розслідуванням не встановлено.

Крім того, з метою ухилення від відповідальності, під страхом суворого покарання, ОСОБА_7 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони являються її односельцями, з якими вона підтримує стосунки.

Вважає, що обрання більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрювану, у судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою та підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження за клопотанням слідчого є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Зокрема, як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначена підозра підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 19 березня 2019 року та протоколом огляду трупа від 19 березня 2019 року (а.п.10-27), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , довідка про проведення 20 березня 2019 року судово-медичної експертизи трупа (а.п.34).

Що стосується питання існування ризиків того, що ОСОБА_7 може вчинити одну із дій, передбачених ст.177 КПК України, то колегія суддів встановила, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на відомості про особу підозрюваної, яка за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями (а.п.32), підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винною у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя вірно врахував існування ризиків впливу на свідків та знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки згідно з матеріалами справи свідки є односельцями підозрюваної, а також на теперішній час не встановлено місцезнаходження інших частин тіла загиблого.

Разом з тим, враховуючи, що підозрювана після вчинення кримінального правопорушення перебувала на місці події, не намагалася покинути його, активно сприяла розкриттю злочину, також відомості про особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, родину та соціальні зв`язки, вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , обставини та мотиви вчиненого нею кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобігти наведеним ризикам можливо, шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Такий висновок, на думку суду апеляційної інстанції є належним чином обґрунтованим та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_7 , наявність у неї постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та всі інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що прокурором на цій стадії досудового розслідування не доведено, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Таким чином слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

На думку колегії суддів, застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в даному випадку є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею встановлено існування ризиків, поруч із цим прокурором не доведено, що обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, на які посилається у апеляційній скарзі прокурор, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваній запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 183, 194, 199 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про її особу, застосував відносно останньої запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокуроразі змінами залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2019 року, відносно підозрюваної ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4