Справа № 349/1368/17
Провадження № 11-кп/4808/33/18
Категорія ст. 187 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі :

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0000359 апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції на вирок Рогатинського районного суду від 5.07.2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рогатина, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст. 15 ч. 3, ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком випробування 1 рік 6 місяців;

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Загір`я Рогатинського району

за ст. 125 ч. 2 КК Українидо громадських робіт на 150 годин.

Згідно вироку суду 25 грудня 2016 року приблизно о 18.00 год., ОСОБА_8 в приміщенні автобусної станції м. Рогатин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , матеріали досудового розслідування щодо якого виділено в окреме провадження, вчинив незакінчений замах на грабіж ОСОБА_13 , поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Він звернувся до нього з вимогою віддати йому гроші, на що отримав відмову, після чого ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_13 ногою в живіт, засунув руку в кишеню його куртки та вирвав службове посвідчення працівника міліції в шкіряному чохлі, вартістю 120 грн., де були грошові кошти в сумі 1000 грн. ОСОБА_12 не мав реальної можливості розпоряджатися чи користуватися викраденим, оскільки відразу після його вилучення воно випало йому з рук, тобто з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

ОСОБА_9 , побачивши бійку між ОСОБА_12 з однієї сторони та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 з іншої сторонни, завдав декілька ударів руками та ногами по тілі та голові ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . В результаті цих дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_16 було завдано фізичного болю без тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_17 - тілесні ушкодження, одні з яких відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, інші - до умисних легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Суд неправомірно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ст. 187 ч. 2 КК України на ст. ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, оскільки є всі ознаки вчинення обвинуваченим саме розбою. Вважає, що суд помилково зазначив, що ОСОБА_8 , не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном. Суд неправомірно перекваліфікував дії ОСОБА_9 з ст. 187 ч. 2 КК Українп на ст. 125 ч. 2 КК України, з тих підстав, що він зайшов в приміщення автостанції після викрадення майна в ОСОБА_13 і мотивом його було допомогти ОСОБА_12 у бійці з Луцаками., хоча його поведінка набула характеру конклюдентних дій групи осіб. Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ст. 187 ч. 2 КК України та призначити йому покарання позбавлення волі на 7 років із конфіскацією майна; ОСОБА_9 визнати винним за ст. 187 ч. 2 КК України та призначити йому покарання 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Виключити з вироку посилання на неправомірні дії ОСОБА_12 , тому що матеріали щодо нього виділені в окреме провадження.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просить задовольнити її вимоги в повній мірі;

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисники заперечили апеляційні доводи прокурора, просять вирок суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржений вирок цим вимогам в певній мірі не відповідає.

Апеляційні доводи прокурора щодо скасування вироку є частково обґрунтованими. Прокурором не наведено переконливих доводів наявності в діях обвинувачених ознак розбійного нападу.

Як з`ясовано апеляційним судом, прокурор в суді першої інстанції висловив намір про зміну кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Однак після погодження цього питання з вищестоящим прокурором він цього не зробив, підтримав попереднє обвинувачення. Однак такі обставини суперечать вимогам ст. 341 КПК України, згідно якої в такому випадку вказаний прокурор мав бути замінений. Цього не відбулося, що слід вважати істотним процесуальним порушенням.

Суд з метою ухвалення справедливого судового рішення, обґрунтовуючи перекваліфікацію дій ОСОБА_9 з ст. 187 ч.2 ККУ на ст. 125 ч.2 ККУ, залишив без правової оцінки ту обставину, що тілесні ушкодження потерпілим ним заподіяні незнайомим особам в громадському місці, без істотного приводу, в присутності інших людей. Така перекваліфікація дій ОСОБА_9 з тяжкого злочину на злочин невеликої тяжкості може суперечити ст. 337 ч. 3 КПК України в частині законних інтересів та прав потерпілих.

Стаття 125 ККУ належить до злочинів приватного обвинувачення і згідно ст. 477 КПК України провадження у такій справі можливе лише за заявою потерпілої особи. Звідси слідує, що при перекваліфікації дій ОСОБА_9 на вказану статтю ККУ суд при судовому розгляді справи мав мати згоду потерпілих осіб, чого не відбулося, що також слід віднести до істотних процесуальних порушень.

В порушення вимог ст. 337 КПК України суд при викладенні у вироку встановленої ним фабули обвинувачення послався на неправомірні дії ОСОБА_12 , матеріали щодо якого були виділені в окреме провадження і питання про його обвинувачення у цьому провадженні не розглядалось. У зв`язку з цим таке посилання щодо ОСОБА_12 суперечить вказаній нормі закону.

За вказаних істотних процесуальних порушень вирок не може залишатися в силі, він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати вказане та прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

У випадку якщо не зміняться обставини справи, дані про особу обвинувачених та кваліфікація їх дій, то застосування ст. 75 ККУ до покарання ОСОБА_8 слід вважати безпідставним, а покарання ОСОБА_9 м`яким.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Рогатинського районного суду від 5.07.2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5