Справа № 487/1838/19
Провадження № 1-кс/487/3241/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,, представника скаржника адвоката ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 01.04.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2019 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва зі скаргою, якою просила скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 01.04.2019 року про відмову у визнані потерпілим у кримінальному проваджені №0000037 від 15.06.2018 року.
В обґрунтування скарги зазначила, що 15.06.2018 року Прокуратурою Миколаївської області було відкрито кримінальне провадження стосовно судді Центрального районного суду м. Миколаєва, ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, який недотримується строків розгляду цивільної справи за її позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При розслідуванні даного кримінального провадження, постановою слідчого було відмовлено у визнанні її потерпілою у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання їй будь-якої шкоди.
Постанову вважає незаконною та винесеною з порушенням вимог кримінально-процесуаального законодавства, яким збирання доказів і доказування факту заподіяння шкоди, віднесено саме до обов`язків слідчого.
Посилаючись на недотримання органами досудового розслідування вимог КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини, просила постанову слідчого скасувати, визнати протиправною бездіяльність слідчого, щодо не ознайомлення її з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального правопорушення та зобов`язати слідчого визнати її потерпілою у даному кримінальному правопорушенні.
Окрім того, посилаючись на отримання постанови поштою, вже після спливу десяти денного терміну з моменту її винесення, просила поновити строк її оскарження.
Заявник в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду скарги була повідомлена свлєчасно належним чином.
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні обставини викладені у скарзі підтримав. Оскаржувану постанову просив скасувати як таку, що не відповідає основним принципам кримінального провадження, та порушує передбачені Конституцією України права ОСОБА_5 ..

Слідчий, Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 в судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що слідство в рамках зазначеного кримінального провадження здійснюється у повному обсязі, проте фактів на підтвердження завдання ОСОБА_5 моральної чи матеріальної шкоди не виявлено у зв`язку із чим вважає зазначену постанову обґрунтованою та такою що відповідає вимогам КПК України.

Вислухавши пояснення представника скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000037, слідчий суддя приходить до наступного.
Із матеріалів скарги та кримінального провадження №0000037 вбачається, що 15.06.2018 року Прокуратурою Миколаївської області на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.05.2018 року було відкрито кримінальне провадження стосовно судді Центрального районного суду м. Миколаєва, ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених, ч. 1 ст. 375 КК України, який недотримується строків розгляду цивільної справи за її позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Постановою процесуального прокурора від 18.01.2019 підслідність у кримінальному провадженні №0000037 від 15.06.2018, за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України визначена за СУ ТУ ДБР, розташованим в м. Миколаєві.
01.04.2019 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000037 від 15.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України у зв`язку із відсутністю відомостей про завдання шкоди.
З матеріалів кримінального провадження №0000037 вбачається відсутність даних щодо належного вручення скаржнику постанови від 01.04.2019 року в день її винесення. В свою чергу ОСОБА_5 зазначає, що вказану постанову вона отримала поштою 12.04.2019 року, на підтвердження чого долучає копію конверту.
З огляду на викладене та у відповідності до ст. 115 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе поновити ОСОБА_5 строк оскарження даної постанови.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Під час винесення постанови, слідчий, виходив з того, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, аналізом заяви про визнання потерпілим та додатків до неї встановлено, що обставини, викладені у заяві, не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч.5 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу

Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 01.04.2019 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 не було завдано шкоди.
На підставі вищевикладеного, вимоги скаржника про скасування постанови слідчого підлягають задоволенню.
Щодо вимог стосовно не ознайомлення ОСОБА_5 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального правопорушення та визнання її потерпілою, слідчий суддя вважає, їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вчинення зазначених дій відноситься до дискреційних повноважень слідчого.

Крім того, ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України закріплено рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, таприйняття рішення про визнання протиправною бездіяльності слідчого даною нормою не передбачено.

Відповідно до п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Що узгоджується з позицією ВССУ, викладеною в Узагальненні від 12.01.2017 року № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» - що покладення слідчим суддею на слідчого зобов`язання визнати заявника потерпілим не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим.

Керуючись статтями 115, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_5 процесуальний строк оскарження постанови слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 01.04.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 01.04.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України - скасувати.
У задоволені інших вимог викладених у скарзі - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1