КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2386/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває підозрюваний ОСОБА_6 , в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.03.2019 року задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.05.2019 року включно, з визначенням застави в межах 52 056 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 999 576 грн.,з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Дніпропетровської області, не працюючого,перебуваю чого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні доньку 2019 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.3 ст.209 КК України.
22.03.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було виправлено описку в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.03.2019 року, а саме: зазначено дату народження підозрюваного ОСОБА_6 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить прийняти її до розгляду, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.03.2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги захисник зазначає, що клопотання прокурора, в порушення приписів п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України не містить жодного посилання на конкретні обставини, що дають підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.3 ст.209 КК України.
Захисник зазначає, що в порушення засад законності та забезпечення права на свободу га особисту недоторканність, що встановлені статтями 7, 9, 12 КПК України, в порушення приписів пункту 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, поряд з формальним посиланням прокурора у клопотанні лише на можливість виникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання не містить посилань на конкретні обставини, що свідчать про їх існування, так само, як не містить і посилань на конкретні матеріали досудового розслідування, що підтверджують ці обставини.
Крім того, на думку сторони захисту, клопотання взагалі не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник зазначає, що слідчий суддя проігнорував той факт, що 22.03.2019 року о 7 год 17 хв. ОСОБА_6 було вручено підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст.255, ч.2 ст.27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст.209 КК України без захисника, що є грубим порушенням права на захист в розрізі як національного так і європейського законодавства.
Захисник стверджує, що протоколи обшуку фактичного проживання ОСОБА_6 , протоколи допиту свідків, які обґрунтовують на думку слідчого судді клопотання прокурора є безпідставними.
Слідчим суддею не було взято до уваги, що ОСОБА_6 має фактичне місце проживання у м. Києві, де проживає зі своєю цивільною дружиною та має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, заслухавши пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Генеральної прокуратури перебуваються матеріали розслідується досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 22.01.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.3 ст.209 КК України.

22.03.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.3 ст.209 КК України.

22.03.2019 року прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернуся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.03.2019 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.05.2019 року включно, з визначенням застави в межах 52 056 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 999 576 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодоОСОБА_6 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 209 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях національного законодавства, а саме в ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні детектива та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 209 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, всупереч доводам захисника.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, від дев`яти до дванадцяти років та від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.
У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав дини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування осування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Згідно повідомлення про підозру від 22.03.2019 року, дії ОСОБА_6 кваліфіковано ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 209 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, всупереч доводам захисника.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а також встановив, що для запобігання встановленим ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, враховуючи особу підозрюваного та обставини вчинення кримінальних правопорушень.
В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Приймаючи до уваги вказані обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_6 , альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний («Mangouras v. Spain» (GC) п.п. 81, 92, рішення 28.09.2010 року).

Як вбачається з матеріалів клопотання прокурора та доданих до нього документів, ОСОБА_6 підозрюється в участі у кримінальних правопорушеннях, вчинюваних злочинною організацією, а саме: в створенні злочинної організації з метою вчинення тяжких чи особливо тяжких злочинів, а також керівництво такою організацією та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; в організації незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів; вчинення правочинів з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів та набуття володіння, використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Враховуючи тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя на законних підставах, у відповідності до положень ч. 5 ст. 182 КПК України визначив ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 99 999 576 грн., у національній грошовій одиниці України з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, у разі її внесення, який у даному кримінальному провадженні є відповідним і достатнім для забезпечення достатньої та належної поведінки ОСОБА_6 та виконанню останнім покладених на нього обов`язків, при цьому врахувавши наявність встановлених під час проведення досудового розслідування ризиків та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 .

Інші доводи зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно застосував запобіжний захід відносно підозрюваного, а зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.05.2019 року включно, з визначенням застави в межах 52 056 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 999 576 грн.,з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10