Справа № 355/1279/16-к.
Провадження № 1-кп/355/41/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження про застосування примусових заходів виховного характеру

23 листопада 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

за участю потерпілої ОСОБА_7

за участю представника потерпілої ОСОБА_8

за участю особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9

за участю законнного представника особи, що скоїла суспільно-небезпечне

діяння ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Баришівка клопотання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000071 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Київської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, допризовника, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_9 , особа, яка на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, не досягла встановленого законом віку для притягнення до кримінальної відповідальності, порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження при наступних обставинах.

05.10.2012 року близько 20 години 00 хвилин, керуючи технічно справним моторолером « G-MAX RASER YM 50 8A», рухаючись по вулиці Комсомольській в ст.. Баришівка Київської області в напрямку перехрестя з улиці Київський шлях ( бувша Леніна), де організовано круговий рух, та наблизившись до межі вул. Леніна,

в порушення п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого « водій був зобов`язаний перед початком руху, перестроюванням, будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та в порушення п. 16.12 Правил Дорожнього руху України, згідно з яким « водій на перехресті рівнозначних доріг був зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч», не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_7 , яка рухалася по вулиці Леніна з боку будинку культури в смт. Баришівка на велосипеді «Україна», тобто з права на ліво відносно ОСОБА_9 , виїхав на вулицю Леніна, де в лівій смузі ділянки кругового руху допустив зіткнення з велосипедистом.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_9 велосипедист ОСОБА_7 отримала згідно висновку судово-медичної експертизи № 125 від 21.08.2013 року тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому плечової кістки, який відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області

№ 5-01/313 від 18.05.2015 року в заданій дорожній ситуації водій моторолера «G-MAX RASER YM 50 8A» ОСОБА_9 , з технічної точки зору, повинен був діяти згідно вимог таких пунктів Правил дорожнього руху:

п. 10.1, тобто перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.12, тобто на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

В заданій дорожній ситуації водій моторолера «G-MAX RASER YM 50 8A» ОСОБА_9 мав технічну можливість попередити зіткнення з велосипедом «Україна», для чого йому необхідно було виконати вимоги п.п.10.1 та п. 16.12 Правил дорожнього руху України, на що в нього не було жодних перешкод технічного характеру.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні особа, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9 своєї вини в скоєнні інкримінованого суспільно-небезпечне діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не визнав. Пояснив суду, що в жовтні 2012 року біля 20 години їхав на мопеді додому по вулиці Леніна в смт. Баришівка в напрямку поліції зі швидкістю біля 40 км/годину в своїй полосі руху справа. Побачив як зліва на круг заїхав автомобіль і ОСОБА_11 зменшив швидкість. Приблизившись до кругу, побачив велосипедиста, який перетинав перед ним дорогу і він почав гальмувати, але зацепив колесо велосипеда і вони обоє з велосипедистом упали. Коли він піднявся, то побачив біля велосипеда жінку, що лежала, а заднє колесо велосипеда лежало майже на мопеді, який теж упав. Він підняв мопед і відкотив на зупинку до податкової, потім його повезли до лікарні. Вважає, що потерпіла порушила правила дорожнього руху, так як на його думку вона виїхала з другорядної вулиці, а він їхав по головній вулиці і вона повинна була його пропустити.

Законний представник особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9 його мати ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 05.10.2012 року біля 20 години їй зателефонував син ОСОБА_12 і сказав, що їде додому. Через хвилин десять позвонив другий син і сказав, що ОСОБА_12 збив жінку. Так як вона проживає неподалік від місця пригоди, то прибігла за декілька хвилин. Жінки, яка потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, вже не було. Прийшли працівники поліції і їх з сином повезли до лікарні на медичне освідування на вживання алкоголю. Теж вважає, що син в даній дорожньо-транспортній пригоді не винен.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила застосувати до особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти застосування щодо неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, вважає, що винність ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого суспільно-небезпечного діяння не доведена, просив його виправдати.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 підтримали клопотання слідчого та просили визнати його винним у скоєнні інкримінованого суспільно-небезпечного діяння та застосувати до особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру.

Винність особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого суспільно-небезпечного діяння суд вважає доведеною в судовому засіданні повністю і підтверджується сукупністю доказів зібраних по справі.

Показами потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила в судовому засіданні, що 05.10.2012 року їхала на велосипеді по вулиці Леніна до свого будинку, що біля міліції. Біля круга їхав автомобіль, її пропустив, а приблизно на середині руху біля кругу вона відчула удар у заднє колесо велосипеда зліва і упала на праву сторону. На неї упав велосипед і мопед, який наїхав їй на ліву руку і її трохи протягло. Хлопець, який скоїв на неї наїзд, намагався від`їхати з місця події, хоча якийсь чоловік йому забороняв. Приїхала поліція, її забрали в лікарню. В даній дорожньо-транспортній пригоді їй заподіяно відкритий перелом ліктьового суставу.

Показами свідка ОСОБА_13 про те, що того дня коли сталася дана дорожньо-транспортна пригода, він їхав на автомобілі на кругу біля міліції, пропускав автомобіль. В цей час під`їхав мопед, пропускав автомобіль, а по дорозі на велосипеді їхала жінка. Він, жінка на велосипеді і мопед почали рухатись. Він побачив зіткнення мопеда та велосипеда на перехресті, переїхав перехрестя і зупинився. Коли підійшов до місця зіткнення, то мопед лежав на велосипеді, жінка сиділа поруч та стогнала. Удар був мопедом по середині велосипеда, між педалями та віссю коліс. Він сказав хлопцеві, щоб той виключив запалення та витіг ключ. Прийшли два працівники поліції, чоловік потерпілої і свідок поїхав.

Показами свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила суду, що того дня вона прийшла на зупинку поблизу міліції зустрічати родичів. На її очах сталась дорожньо-транспортна пригода, але самого моменту зіткнення мопеда та велосипеда вона не бачила, відволіклась. Побачила тільки вже як велосипед лежить на асфальті передні колесом в сторону міліції, позаду нього мопед. Хлопець відкотив мопед з дороги до зупинки, а жінка сиділа біля велосипеда. Вона зустріла своїх родичів і пішла додому.

Показами свідка ОСОБА_15 , який працював фельдшером в Баришівській лікарні та підтвердив суду, що того вечора по виклику на 103 він виїздив на дорожньо-транспортну пригоду поблизу податкової та міліції. По приїзду бачив на асфальті лежав велосипед, біля нього сиділа жінка, мопед стояв біля зупинки метрів за 5-10. У жінки була пошкоджена рука.

Показами свідка ОСОБА_16 про те, що у жовтні 2012 року вона після батьківських зборів попрощалась з потерпілою і розійшлись біля площі, вона пішла вниз на вулицю Гайдара. Коли поверталась, то побачила потерпілу, яка трималась за руку, велосипед лежав на асфальті. Потерпіла їй сказала, що її збили ззаді.

Крім показів потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які суд вважає достовірними, допустимими та належними, винність особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованих суспільно-небезпечних діянь підтверджується наступними доказами.

Витягом з кримінального провадження №0000071, згідно якого по заяві ОСОБА_7 внесені відомості до ЄРДР про те, що ОСОБА_9 , керуючи моторолером «G-MAX RAСER », по другорядній вулиці 05.10.2012 року близько 20 години, грубо порушуючи діючі ПДР, не надав дорогу ОСОБА_7 , яка керувала велосипедом «Десна» із завантаженням один пасажир, по головній дорозі в смт. Баришівка по вулиці Леніна. Внаслідок даного порушення відбулось зіткнення , від якого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження перелому лівої руки ( т.1 а.с 213-214).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.11.2012 року від ОСОБА_7 про те, що 05.10.2012 року близько 20 години в смт. Баришівка на кругу вулиць Леніна та Косомольська, неподалік податкової інспекції, хлопець ОСОБА_9 , рухаючись на мопеді, скоїв наїзд на велосипед, на якому рухалась ОСОБА_7 ( т. 1 а.с.215-216).

Заявою ОСОБА_7 від 29.11.2012 року про те, що 05.10.2012 року близько 20 години в смт. Баришівка на кругу неподалік податкової інспекції, неповнолітній хлопець ОСОБА_9 , рухаючись на мопеді, скоїв наїзд на велосипед, на якому вона рухалась ( т. 1 а.с.217).

Довідкою Баришіської ЦРЛ про те, що згідно журналу прийому амбулаторних хворих ОСОБА_7 05.10.2012 року доставлена о 20 годині 30 хвилин каретою швидкої допомоги з ДТП з діагнозом: відкритий чрезверт, перелом лівої плечової кістки, оглянута черговим лікарем, травматологом, зроблений R-знімок, надана меддопомога і направлення в травматологічне відділення КОКЛ №1 ( т. 1 а.с.218).

Висновком експерта № 125/д від 21.08.2013 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлений відкритий перелом лівої плечової кістки, який утворився від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, за давністю може відповідати терміну, вказаному в постанові, а саме 05.10.2012 року та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень ( т. 1 а.с.219).

Протоколом огляду предмету від 17.05.2014 року та фото таблицями до даного протоколу, відповідно до яких проведено огляд моторолера « G-MAX RASER YM 50 8A», з лівої сторони на рамі даного моторолера є невеликі потертості ( т.1 а.с.220-224).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 16.04.2015 року та схемою до нього, згідно якого потерпіла вказала на місце скоєння ДТП 05.10.2012 року, де їй були заподіяні ушкодження, вказала на напрямок свого руху ( т. 1 а.с.230).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 16.04.2015 року та схемою до нього, згідно яких свідок зазначив як 05.10.2012 року виїхав на перехрестя в смт. Баришівка, де організовано круговий рух, зупинив свій автомобіль, надаючи перевагу в русі велосипедисту, який рухався від будинку культури. Він розпочав рух і в цей час теж розпочав рух мотоцикл, який стояв поруч і скоїв зіткнення з велосипедистом в межах лівої смуги кругового руху. ( т.1 а.с. 231-233).

Висновком експерта № 5-01/313 від 18.05.2015 року, згідно якого в дорожній ситуації з показів свідка ОСОБА_13 , водій мотоцикла « G-MAX RASER YM 50 8A» з технічної точки зору повинен був діяти згідно вимог пунктів Правил дорожнього руху: п. 10.1, тобто перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.12, тобто на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, та мав технічну можливість попередити зіткнення з велосипедом «Україна», для чого йому необхідно було виконати вимоги п. п. 10.1, 16.12 ПДР України, на що в нього не було перешкод технічного характеру. В заданій з показів свідка ОСОБА_13 дорожній ситуації, велосипедист ОСОБА_7 своїми односторонніми діями не мала технічної можливості попередити зіткнення з мотоциклом « G-MAX RASER YM 50 8A» ( т.1 а.с. 238-240).

Висновком експерта № 90 від 09.06.2015 року, згідно якого враховуючи характер, локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що спричинені від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, якими могли бути виступаючі частини рухаючих транспортних засобів, з падінням на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, можливо і при обставинах, на які вказує слідчий у постанові ( т. 1 а.с.242-243).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 06.04.2015 року та відеозаписом на диску до нього, згідно яких свідок зазначила, що 05.10.2012 року знаходилась неподалік зупинки і поряд кругового руху, де чекала автобус. Перед її очима сталась дорожньо-транспортна пригода, водій скутера збив жінку, вона впала та лежала на асфальті. Вона запропонувала допомогу, а водій скутера в цей час підняв його і відкотив до зупинки ( т. 2 а.с. 3-7).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 06.04.2015 року та відео диском із записом до нього, згідно яких свідок зазначив як 05.10.2012 року виїхав на перехрестя, де організовано круговий рух, зупинив свій автомобіль, надаючи перевагу в русі велосипедисту, який рухався від будинку культури. Він розпочав рух і в цей час теж розпочав рух мотоцикл, який стояв поруч і скоїв зіткнення з велосипедистом ( т.2 а.с. 8-12).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 19.03.2015 року та схемою до нього, згідно якого потерпіла вказала на місце скоєння ДТП 05.10.2012 року, де їй були заподіяні ушкодження, вказала як рухалась на велосипеді по вулиці Леніна. Доїхавши до кругового руху, хотіла повернути на ліво і в цей час з лівого боку в задню частину колеса вдарив скутер, вона отримала тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 13-17).

Протоколом огляду місця події від 07.08.2015 року, згідно якого в кімнаті інспектора ВДАІ з обслуговування Баришівського району та м. Березані на підвіконні виявлено папку з документами, в якій знаходиться схема пригоди, що мала місце 05.10.2012 року та копією схеми ДТП ( т. 2 а.с.244-250).

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винність ОСОБА_9 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України доведена в повному обсязі. Будь-яких інших доказів, що спростовують чи ставлять під сумнів наявні та досліджені судом докази, учасниками даної справи, суду не надано та не спростовано.

Вказаними діями ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме: порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Частиною 2 статті 97 КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно статті 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України );

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, на момент вчинення якого йому не виповнилося 16 років. А кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 286 КК України настає з 16 років.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 заходів виховного характеру, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, його характеристику за місцем проживання, приймає до уваги його сімейні обставини, що суспільно - небезпечне діяння вчинив вперше і вважає, що за його дії можливе застосування до нього заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст. 105 КК України. Суд також враховує поведінку потерпілої ОСОБА_7 під час руху нею на велосипеді 02.10.2012 року з недотриманням вимог розділу 6 «Вимоги до велосипедистів» Правил дорожнього руху України, згідно якого велосипед повинен бути обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами, спереду - білого кольору, по боках оранжевого, позаду червоного. При розгляді даного кримінального провадження не знайшло підтвердження дотримання потерпілої цих вимог Правил дорожнього руху.

Матеріалами даного кримінального провадження встановлена винність ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження. Але на даний час ОСОБА_18 є повнолітнім, досяг віку кримінальної відповідальності. З огляду на положення ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498, 501 КПК України та вищевикладеного, суд вважає за можливе не застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру, а провадження закрити.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Речовий доказ моторолер « G-MAX RASER YM 50 8A», який відданий на зберігання власнику ОСОБА_9 ( т. 1 а.с.225) , необхідно залишити ОСОБА_9 .

По справі проведено експертизу № 5-01/313 від 18.05.2015 року ( т. 1 а.с. 238-240) , вартість якої становить 491 гривня 04 копійки. ОСОБА_9 визнається винним у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, у зв`язку з чим з ОСОБА_9 на користь держави у рахунок судових витрат за проведення вказаної експертизи необхідно стягнути 491 гривня 04 копійки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 498, 501 КПК України, ст.ст. 22, 97, 105 КК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000071 відносно ОСОБА_9 про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, задоволити частково.

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000071 відносно ОСОБА_9 про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в зв`зку із досягнення віку кримінальної відповідальності.

Речовий доказ моторолер « G-MAX RASER YM 50 8A» залишити ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави у рахунок судових витрат за проведення судової експертизи 491 гривню 04 копійки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Баришівській районний суд Київської області протягом тридцяти з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1