Провадження №1-кп/127/1020/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2018 р. за № 0003892 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, вдівця, який має на утриманні дитину-інваліда, громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 03.10.2018 року о 12 год. 00 хв., перебуваючи в м. Вінниці по вулиці Короленка, будинок 7, помітив автомобіль марки «Dacia» вишневого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в якому було відчинене вікно правих пасажирських дверей та на передньому пасажирському сидінні знаходилась барсетка фірми «Devis», в якій знаходилися грошові кошти у сумі 6 000 гривень, що належали ОСОБА_5 , після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення майна. ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, умисно, таємно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу до автомобіля, через відчинене вікно правих пасажирських дверей даного автомобіля, вчинив крадіжку барсетки чорного кольору фірми «Devis» вартістю 311 грн. 00 коп. згідно з висновком експерта №5674/18-21 від 23.10.2018 року, та грошових коштів у сумі 6 000 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 6 311 грн. 00 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що у вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить вибачення у потерпілої. Цивільний позов визнає та згоден відшкодувати потерпілій завдану шкоду. Просить суд врахувати, що він є вдівцем, має на утриманні малолітню дитину-інваліда, за якою здійснює догляд та суворо його не карати.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , показала, що кримінальне правопорушення було вчинене за вказаних в обвинувальному акті обставин. Цивільний позов підтримала та пояснила, що оскільки обвинувачений викрав у неї 6 000 грн.00 коп., при затриманні у нього були вилученні кошти в розмірі 1 000 грн., тому вона просить стягнути кошти в сумі 5 000 грн.00 коп. Враховуючи, що на утриманні обвинуваченого перебуває дитина, просить його суворо не карати та не позбавляти волі.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, допитавши потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексуУкраїни є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження.
Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який є вдівцем, має на утриманні дитину-інваліда, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак з 07.04.2016 року перебуває на диспансерному наркологічному обліку.
Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що він щиро кається та жалкує про вчинене, завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить вибачення у потерпілої та згоден відшкодувати завдану шкоду,
Обставиною, яка, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставин, які, згідно статті 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання судом не встановлено.
Суд також враховує думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Крім того, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.
Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно із статтею 75 Кримінального кодексу України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.
Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , суд зазначає таке.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
З положень ст. 206 ЦПК України слідує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав, цивільний позов визнав та пояснив, що має намір відшкодувати майнову шкоду в повному обсязі.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що цивільний позов слід задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 5 000 грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Доказів щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження до суду не надано.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 5674/18-21 від 23.10.2018 року в розмірі 286 грн. 00 коп.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні барсетку чорного кольору, яка відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 05.10.2018 року та квитанції №548, передана на зберігання до Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_5 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні дві купюри номіналом по 500 грн., серійні номери ХБ430382, СЗ4740384, які відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 05.10.2018 року, приєднанні до матеріалів кримінального провадження повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя