У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/11595/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000928 від 26.07.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Пакистану та мешканця АДРЕСА_1 , пакистанця, громадянина Пакистану, тимчасово не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000928 від 26.07.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на два місці, оскільки ризики, у зв`язку з якими відносно останнього було обрано такий запобіжний захід не змінилися, а менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що останнім не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або визначити мінімальний розмір застави.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 має сильні соціальні зв`язки: має постійне місце проживання, має цивільну дружину, раніше не судимий, тому просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 22.08.2018 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, зокрема від 10.12.2018 року, строк тримання під вартою ОСОБА_4 було продовжено до 10.02.2019 року.

У відповідності до вимог ст. 177 КПКУкраїни - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків в місті постійного проживання, наявність постійного місця роботи, належних доказів про репутацію, майновий стан.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.
З огляду на наведене, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавленням волі на строк від 7 до 9 років, враховує особу обвинуваченого, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків.
Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід крім тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_4 , буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 331, 372 КПК України,суд ,-

У Х В А Л И В :
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 3 квітня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1