Справа № 755/3360/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011876 від 28 грудня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в період часу з 30.12.2014 року по 11.08.2016 року в Дніпровському районному центрі зайнятості, як структурному підрозділі Київського міського Центру зайнятості (з 15.11.2017 року Дніпровська районна філія Київського міського центру зайнятості) (надалі Дніпровська РЦЗ) перебував на обліку як безробітний.

30.12.2014 року ОСОБА_3 за особистим підписом надав до Дніпровського РЦЗ заяву про надання (поновлення) статусу безробітного згідно якої зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, при цьому ОСОБА_3 , був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення», від 05.07.2012 року №5067-VI, та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI, - зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації визначені у частині 1 ст.45 вказаного закону.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

В результаті обміну інформації між Дніпровським РЦЗ та Державною службою зайнятості (центральним апаратом) та Пенсійним фондом України було виявлено факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з КМР «Телекомпанія «Київ»».

11.08.2016 року ОСОБА_3 припинено реєстрацію як безробітного в Дніпровському РЦЗ у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних, відповідно до абзацу 19 пп1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013 року.

05.10.2014 року службою зайнятості складено акт №455 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до висновків якого ОСОБА_3 надавав послуги за договором цивільно-правового характеру КМР «Телекомпанія «Київ»» з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року та отримав дохід згідно акту здачі-прийому послуг в розмірі 3500 гривень.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 умисно приховав відомості щодо перебування у трудових відносинах, керуючись ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», Наказом Дніпровського РЦЗ від 10.10.2016 року №233 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 безпідставно нарахованої допомоги по безробіттю у розмірі 2656,77 грн, за період з 01.06.2016 року по 09.08.2016 року.

Крім того, згідно ч.2,3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України, з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

10.10.2016 року безробітному ОСОБА_3 за місцем реєстрації було надіслано лист-повідомлення за вихідним №3257-07 з вимогою про необхідність відшкодування коштів, а саме виплати незаконно отриманих допомоги по безробіттю на загальну суму 2656,77 грн., однак вищевказані грошові кошти ОСОБА_3 не сплатив, та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману, заволодів грошовими коштами у розмірі 2 565, 77 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно в період часу з 30.12.2014 року по 11.08.2016 року він перебував на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості як безробітний, де отримував допомогу від держави, а також в цей період працював та приховав відомості щодо перебування у трудових відносинах, за вказаний період отримав допомогу від держави в розмірі 2 565, 77 грн., яку не повернув, а витратив на власні потреби.
Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який розлучений, пенсіонер, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 510 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: