ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/329/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року, якою щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого, 15.09.2016 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки, звільнено умовно-достроково 10.04.2018,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, по 17 травня 2019 року включно, з визначенням розміру застави 156 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 299676 грн.

в с т а н о в и л а:

згідно зі змістом судового рішення, в провадженні слідчого управління ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000240 від 27.08.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне, в порушення вимог ст.25 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини за попередньою змовою з невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами діючи умисно, при невстановлених слідством обставинах та у невстановлений час з метою збуту незаконно придбав психотропну речовину метамфітамін, де зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

21.02.2019 о 14-30 годині ОСОБА_8 знаходячись біля буд. 149 по пр. Соборному в м. Запоріжжя збув залученому для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_9 два полімерні зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №7-361 від 26.02.2019, у своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, масою 0,125 г. та 0,134 г. відповідно.

Також ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини, за попередньою змовою з невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами, діючи умисно, повторно при невстановлених слідством обставинах та у невстановлений час з метою збуту незаконно придбав, а у подальшому зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 психотропні речовини.

19.03.2019 в період часу з 06:40 години до 08:45 годині в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 де знаходився ОСОБА_8 виявлено та вилучено пластикову картку на якій знаходиться кристалічна речовина білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №7-495 від 20.03.2019, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено метамфітамін, загальною масою 0,0016 г.

19.03.2019 о 12-10 годині ОСОБА_8 було затримано у порядку ст.208 КПК України.

20.03.2019 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 , обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя вважав за доцільне з метою запобігання визначеним п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України ризикам застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Визначаючи розмір застави, суд врахував матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у зв`язку з чим призначив заставу у розмірі 156 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1921 грн.), оскільки саме такий розмір може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та гарантувати належну його поведінку.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу та обрати більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування скарги зазначає, що слідчий суддя виніс необґрунтоване рішення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що у суду були підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання так і домашнього арешту або застави в значно меншому розмірі. На думку апелянта слідчий суддя виніс необґрунтоване рішення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Слідчим суддею не оцінено в сукупності всі обставини, зазначені в ст.178 КПК України. Крім того, судом призначено заставу у завідомо непомірному для підозрюваного розмірі. Прожитковий мінімум на 2019 рік складає 1921 грн., а тому мінімальний розмір застави становить 57630 грн.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував стосовно доводів та вимог апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення доводів апеляційної скарги за викладеними в ній мотивами. Захисник ставить під сумнів обґрунтованість підозри, а таким чином і своєчасність обрання виняткового запобіжного заходу. На що колегія суддів вважає необхідним зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодилась з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, в цьому кримінальному провадженні не встановлені усі особи, причетні до скоєння злочинів, кримінальне правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 було вчинено під час його умовно-дострокового звільнення від покарання.

Доводи захисника підозрюваного про недоведеність існування вищевказаних ризиків і недоведеність неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання колегії суддів, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у чиненні тяжкого злочину, за попередньої змовою групою осіб.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставини, які мають значення для вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

З огляду на встановлені обставини у кримінальному провадженні (є підстави вважати, що до виготовлення, зберігання і збуту психотропних речовин, окрім підозрюваного також причетні ряд встановлених і невстановлених осіб; речі вилучені під час обшуку у ОСОБА_8 ) колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про можливість визначення застави в більшому розмірі ніж передбачено п.2 ч.5 ст.182 КПК України є обґрунтованим.

Інші обставини наведені захисником (наявність постійного місця проживання, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків) з урахуванням вищевказаних висновків, не можуть бути визнані належними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, або зменшення розміру застави.

Щодо доводів апеляційної скарги в контексті посилання на положення ст.206 КПК України, колегія суддів вважає необхідним зауважити наступне.

Так, зі змісту доводів апеляційної скарги в цій частині випливає, що ОСОБА_8 був фактично затриманий 19.03.2019 о 7-00, тоді як про підозру йому було повідомлено 20.03.2019 о 12 годині 10 хвилин, тому на думку захисника при таких обставинах, останній мав бути звільненим.

Разом з тим, положення ст.206 КПК України регулює порядок відновлення прав людини, зокрема її звільнення з-під варти, в тому разі, якщо особа позбавлена свободи (затримана, взята під варту, тощо) без наявності судового рішення або без інших правових підстав, і не є предметом дослідження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

При прийнятті рішення в порядку ст.206 КПК України, слідчим суддею мають перевірятися підстави перебування особи під вартою, і в тому разі якщо особа утримується під вартою безпідставно, має бути постановлена ухвала про негайне звільнення цієї особи.

З матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_8 19.03.2019 затриманий в порядку ст.208 КПК України, про що слідчим було складено відповідний протокол о 12-10 год., і на момент розгляду клопотання йому вже повідомлено було про підозру.

Тобто під час розгляду клопотання слідчого, підстав для звільнення підозрюваного в порядку ст.206 КПК України у слідчого судді не було, навіть в тому випадку якщо, дійсно ОСОБА_8 фактично було затримано о 7-00 год. 19.03.2019 (хоча на підтвердження цієї обставини захисником не було надано доказів), а про підозру повідомлено 20.03.2019 о 12-00 год.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 17 травня 2019 року включно, з визначенням розміру застави 156 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 299676 грн., залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4