03.12.2018 Справа № 490/9938/18
н/п 1-в/490/283/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
03 грудня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до законодавства України від 01.12.2017 року Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри Російської Федерації, яким

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві Миколаївської області, є громадянином України, має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. "г" ч. 4 ст. 228-1, КК РФ до покарання у виді позбавлення волі строком на десять років, -

В С Т А Н О В И В :
26 листопада 2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

У вказаному клопотанні заявник просив суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 01.12.2017 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає виконанню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 01.12.2017 року, зазначивши про початок відбування строку покарання.

В судовому засіданні прокурор вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, у клопотанні просив проводити його розгляд без участі представника міністерства.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні.

Згідно зі ст. 609 КПК України, запит уповноваженого (центрального) органу іноземної держави про передачу для відбування покарання в Україні засудженого судом цієї держави до позбавлення волі громадянина України, а також клопотання такого засудженого або його законного представника чи родича про передачу розглядається Міністерством юстиції України в розумний строк.

Після надходження всіх необхідних документів Міністерство юстиції України протягом місяця розглядає надіслані матеріали та в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до положень ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 01.12.2017 року до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі - КК РФ), який набрав законної сили 15.12.2017 року.

У вказаному вироку та копії паспорту зазначено, що ОСОБА_4 уродженець міста Миколаїв, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія №8 УФСВП Росія по Ямало - Ненецькому автономному округу. Початок строку: 28.02.2017; кінець строку: 27.02.2027.

Відповідно до п. «b» ч. 1 ст. 9 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» 1983 року, (далі Конвенція) компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:

a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;

b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;

c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і

d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ за замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, тобто умисні дії, безпосередньо спрямовані на здійснення незаконного збуту наркотичного засобу у великому розмірі, при цьому злочин не був доведений до кінця із незалежних від нього причин.

Згідно із законодавством України відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, за яке засуджений ОСОБА_4 , а саме за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ, передбачена ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України) як за незакінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вироку предметом злочину є речовина яка в своєму складі містить а-PVP(а-пирролидиновалерофенон), що є похідною від наркотичного засобу N-метилафедрона 15,45 грам.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 390 від 16.05.2018 року, наркотичні засоби N-метилофедрон, а також його похідні включені до списку наркотичних засобів, оборот яких заборонено в Україні.

При цьому, вчинення збуту наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж не є ознакою, що має значення для кваліфікації дій засудженого.

Також, слід зазначити, що, згідно національного законодавства України, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Така позиція висловлена в абз. 2 п. 20 Постанови Пленуму Верховним Судом України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Таким чином, засудженому ОСОБА_5 , відповідно до національного законодавства України, за злочини, за які його було засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 01.12.2017 року, має бути визначено покарання за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На час вчинення ОСОБА_5 злочину, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Отже, вирішуючи питання про визначення строку позбавлення волі, призначеного на підставі вироку суду іноземної держави, суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 610 КПК України, ч. 3 ст. 69 КК України та визначає такий строк у виді максимально можливих 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Також, враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути суворішим, ніж міра покарання, призначена в державі винесенні вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч.2 ст. 307 КК України як обов`язкове покарання, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_5 не призначалось.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно рахувати з дати набрання вироком законної сили, тобто із 15 грудня 2017 року. Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КПК України слід зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою із 28 лютого 2017 року по 14 грудня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 610 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 01.12.2017 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити, що за кримінальні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ вчинені засудженим громадяном України ОСОБА_4 за які його засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 01.12.2017 року національним законодавством України кримінальну відповідальність передбачено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі вироку від 01.12.2017 року Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри строк покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочинів, за які, згідно національного законодавства України, кримінальна відповідальність передбачена ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України визначити як шість років вісім місяців позбавлення волі.

Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна обвинуваченого не застосовувати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 15 грудня 2017 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою із 27 лютого 2017 року по 14 грудня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення - з моменту її вручення.

Суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 .