Провадження №1-кс/369/4459/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006333 від 01.11.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 , діючи спільно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , 01.11.2018 близько 00 год. 30 хв. маючи прямий умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , який зазнав нападу, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, застосували до ОСОБА_7 насильство, що виразилось в нанесені ОСОБА_6 близько 6 ударів кулаками правої руки в область голови та обличчя, після чого ОСОБА_6 , використовуючи металевий цеп, почав душити потерпілого ОСОБА_7 за шию та повалив його на землю.

В подальшому, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 , керуючись єдиним умислом, затягли потерпілого ОСОБА_7 до автомобіля марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, що перебуває у ОСОБА_4 у користуванні, і повезли останнього до лісопосадки в с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області.

Після чого, ОСОБА_4 діючи узгоджено з ОСОБА_6 , зв`язавши потерпілому ОСОБА_7 мотузкою руки, почали вимагати в останнього грошові кошти в сумі 48 тисяч гривень, в обмін на його свободу та користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не чинив опір, заволоділи його майном, а саме мобільним телефоном марки «Самсунг Galaxy», сірого кольору, вартістю 2500 грн., банківською карткою АТ КБ «Приват банк» та грошовими коштами в сумі 39 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , надягли на голову потерпілого ОСОБА_7 ганчірку чорного кольору та повезли в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області, де затягли в підвальне приміщення, та кинувши на бетонну підлогу, закрили вхідні двері і з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Волиця Андрушівського району Житомирської області, громадянин України, українець, одружений, освіта середня - спеціальна, працюючий на посаді механіка в ПП «Рехшляхбуд», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , зі слів раніше не судимий.

02.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зокрема підозра обгрунтовується:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколами впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду місця події, а саме автомобіля марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, в ході якого виявлено та вилучено цеп з бензопили, мотузку та скотч;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4, 5ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
Зокрема, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та легального доходу, відтак, усвідомлюючи невідворотність реального покарання та невідворотність покарань за ст. 187 КК Країни, про що буде прийнято рішення про притягнення ОСОБА_4 після отримання висновків відповідних експертиз,останній намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності за злочини та переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, зокрема за ч. 2 ст. 187 КК Українизаконом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7до10 років.

Також, ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що у разі не застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, він зможе безперешкодно впливати на потерпілих та свідків шляхом залякування та підкупу.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків;

- підозрюваний не має постійного місця роботи.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на потерпілого, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілого, свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Таким чином, встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, українця, одруженого, освіта середня - спеціальна, працюючого на посаді механіка в ПП «Рехшляхбуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою в арештному домі «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 діб до 01.01.2019.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний просив звільнити його з під варти.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В своєму клопотанні прокурор в судовому засіданні не довів що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також прокурором не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до протоколу затримання особи від 01.11.2018 року, ОСОБА_4 було затримано 01.11.2018 року о 17 год. 00 хвилин.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватого у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, наявність місця постійного проживання, відсутність судимостей, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, для запобігання можливих ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків визначених п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006333 від 01.11.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строків досудового слідства, а саме до 30 грудня 2018 року, включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 :
-прибувати до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього за першою вимогою;
- не відлучатися за межі Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції України за місцем проживання підозрюваної.
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1