УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 НіцуІ.Г

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.5, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_8 , за обвинуваченням ч.2 ст.15 п.5, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_9 , за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 396 ;ч.1 ст.309 КК України колегія суддів ,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.5, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.5, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15 п.5, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309 КК України.

В ході судового розгляду від адвоката ОСОБА_12 надійшло клопотання про заміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що на даний час не існує жодного ризику передбаченого ст. ст. 177,178 КПК України, які могли б бути підставою для продовження утримання обвинуваченого під вартою. Так, ОСОБА_7 перебуває під вартою з 13.05.2013 року, всі докази були дослідженні як зі сторони обвинувачення так і зі сторони захисту, допитані потерпілі, свідки , надані пояснення спеціалістів та експертів, допитані інші обвинувачені Кутовий та Хуторний. Прокуратура закінчила пред`явлення обвинувачення та надання доказів. Крім того закордонний паспорт та паспорт громадянина України у обвинуваченого були відібрані, що унеможливлює останньому залишити територію України.

Прокурор заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, зазначаючи, що дане клопотання є необґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечив.

Адвокат ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_12 .

Адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_12 .

Щодо наявності підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 з 13.05.2013 року утримується під вартою, ризиками, що стали підставою для застосування найбільш суворішого запобіжного заходу визначені слідчими суддями: тяжкість інкримінованого злочину , суворість можливого покарання, загроза впливу на свідків, ризик переховування від органів досудового слідства та суду, можливість знищення або спотворення будь-яких речей або документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який, у відповідності до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання в порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінального процесуального законодавства України», виключно «єдиною» метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

За таких обставин, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; репутацію; майновий стан; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне змінити захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), в межах строку двох місяців, а саме до 28.11.2017 року оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, 331 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_12 щодо зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , протягом всього кримінального провадження до моменту його припинення за встановлених законом обставин.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Зобовязати ОСОБА_7 невідкладно прибути за місцем свого проживання АДРЕСА_1 .

зобовязти ОСОБА_7 не відлучатися цілодобово з місця свого проживання за

адресою : АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Покласти на ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України строком до 28 листопада 2017 р. обовязки:

Носити електронний засіб контролю;

Не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду;

Повідомляти суд про зміну місця свого проживання

Продовжити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строком до 28 литстопада 2017 р. дію обов`язків визначених ухвалою суду від 09 квітня 2015 р. а саме
відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України обовязки:
Не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду;
Повідомляти суд про зміну місця свого проживання
ОСОБА_8 відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України :
Носити електронний засіб контролю;
Не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду;
Повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Виконання ухвали в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доручити начальнику Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, якому направити копію даної ухвали.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 доручити начальнику Печерського УП ГУНП у м.Києві, якому направити копію даної ухвали.

Зобов`язати орган внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 негайно поставити його на облік, і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченим, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за їх поведінкою, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу покласти на СВ Дніпровського УП ГУНП ув м. Києва, а контроль на прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, їх захисникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді :