пр. № 1-кс/759/4940/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на грошові кошти, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 17.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на речові докази: грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, відкритих в ПАТ «МТБ Банк» (МФО 328168) наступних юридичних осіб: ТОВ «Захід Торг Ресурс» (), ТОВ «Вест-Трейдком» (), ТОВ «Арілайн» (), за винятком здійснення видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.
Як зазначено в клопотанні, восьмим слідчим відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування зазначеного вище кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 205 КК України. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у ході досудового розслідування було виявлено, що невстановлені слідством особи, протягом 2018 року діючи на території м. Києва, створили та придбали з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «Сітіком АМ» (41581846), ТОВ Трінова» (), ТОВ «Вайсту» (), ТОВ «Розквітагро» (), ТОВ «Стамінформ» (), ТОВ «Захід Торг Ресурс» (), ТОВ «Вест-Трейдком» (), ТОВ «Алкорн» (), ТОВ «Арілайн» (), ТОВ «Торгова Фірма Еквілібріум» (), ТОВ «Український Тріумф» (), ТОВ «Агро АС» (), ТОВ «Агро-Зернопродукт» (), ТОВ «Агро-Зернотрейд» (), ТОВ «Агро-Бреза» (), ТОВ «Інтер-Прод-Торг» (), ТОВ «Контадо» (), ТОВ «Бредберн» (), ТОВ «Укрстрой Проект» (), ТОВ «Торгова Ліга Соняшник» () та інші.
Також встановлено, що зазначені суб`єкти господарювання, які використовуються з метою прикриття незаконної діяльності, здійснюють формування підприємствам реального сектору економіки штучного податкового кредиту з ПДВ за рахунок відображення операцій з продажу сільськогосподарської продукції, які в свою чергу по ланцюгу постачання, сільськогосподарську продукцію не придбавали, а відображали купівлю тютюнових виробів та товарів широкого асортименту.
Як зазначено в клопотанні, у матеріалах кримінального провадження наявні докази, які свідчать про відсутність у вищезазначених суб`єктів господарювання, які використовуються з метою прикриття незаконної діяльності, будь-яких виробничих потужностей, транспортного та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основних видів діяльності, офісних та складських приміщень.
Проведеними процесуальними заходами встановлено, що в злочинній діяльності використовуються банківські рахунки, відкриті зокрема у ПАТ «МТБ Банк» (МФО 328168):
- ТОВ «Захід Торг Ресурс» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ;
- ТОВ «Вест-Трейдком» () № НОМЕР_3 ;
- ТОВ «Арілайн» () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 .
Враховуючи що зазначені вище суб`єкти господарювання здійснюють незаконну діяльність, що виразилась в фіктивному підприємництві, тобто створенні або придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, сторона обвинувачення має достатні підстави вважати, що грошові кошти на вказаних рахунках, використовуються для вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та набуті кримінально-протиправним шляхом. І, відповідно грошові кошти на вказаних рахунках являються речовим доказом вчиненого кримінального правопорушення, оскільки відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно постанови слідчого від 31 жовтня 2018 року грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках цих підприємств у ПАТ «МТБ Банк» визнано речовими доказами, та постановлено зберігати їх на банківських рахунках зазначених суб`єктів господарювання.
Як зазначено слідчим у клопотанні, іншим способом, окрім як накласти арешт, неможливо забезпечити збереження речових доказів, оскільки наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза втрати грошових коштів, які використовується для вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та набуті кримінально-протиправним шляхом. Незастосування даного виду запобіжного заходу суттєво зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.
Відтак, з метою забезпечення зберігання речових доказів, а також відшкодування збитків завданих державі від незаконної діяльності зазначених суб`єктів господарювання, виникла необхідність накласти арешт речові докази: грошові кошти, які містяться на рахунках, зокрема: ТОВ «Агро АС» (), ТОВ «Агро-Зернотрейд» (), ТОВ «Контадо» (), ТОВ «Бредберн» (), ТОВ «Укрстрой Проект» (), в банківських установах.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Згідно положень ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами клопотання, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно норм ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як зазначено слідчим, майно зазначених суб`єктів господарювання у вигляді грошових коштів відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а саме: грошові кошти використовуються для вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та набуті кримінально-протиправним шляхом, та відповідно до ст. 170 КПК на них може бути накладено арешт з метою їх зберігання та відшкодування завданих державі збитків.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що у матеріалах кримінального провадження не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі і документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме те, що останні можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі факт того, що останні отримані кримінально протиправним шляхом або набуті юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення. Можливості використання майна у вигляді грошових коштів на рахунках у банку як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для збереження речових доказів) слідчим суддею не встановлено.
Разом із тим, подане клопотання не дозволяє повною мірою оцінити розумність та співрозмірність обмеження права власності суб`єктів господарювання ТОВ «Захід Торг Ресурс», ТОВ «Вест-Трейдком», ТОВ «Арілайн», шляхом накладення арешту на їх грошові кошти у банківських рахунках із завданням кримінального правопорушення. Зокрема, клопотання подане про накладення арешту на усі кошти зазначених підприємств, які розміщені на встановлених органами досудового розслідування банківських рахунках, а не на конкретні суми, які б дозволили покрити можливі збитки, що завдані державі шляхом формування підприємствам реального сектору штучного податкового кредиту з ПДВ.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).
Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).
У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. Однак зазначених вимог при подачі клопотання про арешт майна дотримано не було.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законодавством підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст. 36, 98, 131, 132, 170, 171, 173, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на грошові кошти відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1