Справа № 520/1993/19
Провадження № 1-кс/520/1522/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого групи слідчих начальника відділення СВ Київського ВП у м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчого вбачається, що в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , із корисливих мотивів, вступила у попередню злочину змову з ОСОБА_6 , направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 , у особливо великих розмірах.

З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману у особливо великих розмірах, у вигляді грошових коштів належних ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , в перших числах квітня 2015 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , користуючись довірливими та приятельськими відносинами з ОСОБА_7 , запропонувала останньому реалізувати бізнес-проект, пов`язаний з поставкою товару з Туреччини на територію України, при цьому, не мала на меті виконувати будь-які зобов`язання з організації бізнес-проекту.
Так, у квітні 2015 року, ОСОБА_5 , знаходячись у місті Одесі, реалізуючи свій злочинний намір, звернулась до ОСОБА_7 із пропозицією взяти участь у бізнес-проекті, умови якого полягали у організації поставки товару народного споживання з Туречини на територію України, за значно дешевшою від інших цін, запевнивши останнього у дійсності своїх намірів та реальності вказаного проекту. За умовами цього проекту, ОСОБА_7 мав передати ОСОБА_5 та ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США, а ОСОБА_10 , в свою чергу, мав організувати поставку вказаного товару на територію України протягом серпня грудня 2015 року, який в подальшому ОСОБА_7 мав реалізувати на території України, та отримувати вигідний дохід від реалізованого товару. Враховуючи вигідність пропозиції, те, що ОСОБА_5 виступала гарантом дій ОСОБА_11 , щодо розвитку спільного бізнес-проекту, та тривалий час підтримували дружні та довірливі відносини, а також те, що ОСОБА_7 сприймав вказаний проект як дійсний та реальний, останній довірився ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , та погодився на їх пропозицію.

Після надання ОСОБА_7 згоди на участь в спільному-бізнес-проекті та за умовами вказаного договору, а також в знак підтвердження надання згоди на участь в бізнес-проекті, ОСОБА_7 повинен був перевести на особистий рахунок ОСОБА_5 в Туреччині TR0003 Установи DENIZBANK A.S., грошові кошти в сумі 100 000 США, а ще 100 000 доларів США при особистому приїзді до Туреччини.

Так, 19 червня 2015 року, ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, щодо реальності запропанового ОСОБА_5 та ОСОБА_8 бізнес-проекту та дійсних намірів останніх, виконуючи умови договору, склав з Британською компанією ALLEGRIS ASSETS LLP, комерційним представником якої на території України являється він, договір позики на 100 000 доларів США, та через платіжне доручення, 03.08.2015 вказані грошові кошти, а саме 100 000 доларів США, що на той момент згідно курсу Національного банку України по відношенню гривні до долару США склало 2 112 670 (два мільйони сто дванадцять тисяч шістсот сімдесят ) гривень, переведені на банківський рахунок ОСОБА_5 в Туреччині TR0003 Установи ОСОБА_13 , яка підтвердила отримання переказу. Після чого в серпні 2015 року, більш точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_14 при особистому приїзді до Туреччини передав ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, що на той момент згідно курсу Національного банку України по відношенню гривні до долару США склало 845 068 (вісімсот сорок п`ять тисяч шістдесят вісім) гривень для прискорення поставки товару та розвитку бізнесу. В вересні 2015 року ОСОБА_7 з метою виконання умов договору, через довірених осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , яких вони визначили особисто, передав залишок грошових коштів за умовами договору, а саме грошові кошти в сумі 60 000 долларів США, а саме: 10 вересня 2015 року 10 000 доларів США, що на той момент згідно курсу Національного банку України по відношенню гривні до долару США склало 219 689 (двісті дев`ятнадцять тисяч) гривень та 25 вересня 2015 року 50 000 доларів США, що на той момент згідно курсу Національного банку України по відношенню гривні до долару США склало 1 098 445 (один мільйон дев`яносто вісім тисяч чотириста сорок п`ять) гривень.

В свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 у особливо великих розмірах, шляхом зловживання довірою останнього, отримали від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, що на той момент, згідно курсу Національного банку України по відношенню гривні до долару США склало 4 275 872 (чотири мільйони двісті сімдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят два) гривень, підтвердивши це у письмових смс-повідомленнях, за умови поставки товару з Туреччини на Україну.

Так, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_17 , заздалегідь знаючи про фіктивність запропонованого ОСОБА_7 бізнес-проекту, а також не маючи наміру на виконання домовленостей та повернення грошових коштів, розпорядилися ними на власний розсуд.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , в період часу з 03.08.2015 по 25.09.2015, зловживаючи довірою, під приводом реалізації неіснуючого фіктивного бізнес-проекту з реалізації імпортного товару з Туреччини на території України, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 в особливо великому розмірі, а саме 4 275 872 (чотири мільйони двісті сімдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят два) гривень, якими розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюються вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
22.02.2017 у встановленому законом порядку ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою ОСОБА_7 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, допитом потерпілого ОСОБА_7 , заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу належного йому мобільного телефону для огляду та визнання речовим доказом наявної в ньому інформації, підтверджуючої вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_17 , протоколом огляду предметів, а саме мобільного телефону належного ОСОБА_7 з подальшим перекопіюванням інформації, яка може бути використана в якості речових доказів у судовому засіданні, допитами свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на його застосування до підозрюваного.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу чи його зміну на тримання під вартою, яке може подати одночасно з клопотанням про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 23.02.2017 року, враховуючи обставини кримінального провадження, вже був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_5 , однак ухвала втратила свою дію 23.05.2017 року.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом, встановити місце знаходження підозрюваної не представилося можливим, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає, за доцільне надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст.ст.131,132, 187-191, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого групи слідчих начальника відділення СВ Київського ВП у м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Дати дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає свою дію 01.08.2019 року, або після приводу підозрюваної до суду для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу, якщо привід буде здійснено раніше.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1