Дата документу 06.02.2019 Справа № 324/74/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/114/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/74/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхова Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 години 00 хвилин 17 січня 2019 року до 16 години 00 хвилин 18 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 години вечора до 05 години ранку.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого, як помилково зазначає захисник, ч. 2 ст. 122 КК України, оскільки докази цього відсутні, а слідчий суддя не з`ясував, чи були небезпечні для життя ОСОБА_10 три удари, заподіяні ОСОБА_8 , безпідставно послався на показання свідків, хоча свідків, які б підтвердили факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, немає.

Також, на думку захисника, посилання слідчого судді, як на доказ, на медичне свідоцтво про смерть, є неприпустимим, оскільки воно не є експертним висновком, тобто, доказом, а лікар ОСОБА_11 перевищив свої повноваження, виклавши у свідоцтві про смерть, правову позицію.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 11.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

15 січня 2019 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

15 січня 2019 року слідчий СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Згідно зі змістом апеляційної скарги, захисник не погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Проте, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, у зв`язку з чим, як вважає колегія суддів, довід апелянта про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є неспроможним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як убачається з матеріалів провадження, обставини вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а саме, у стані алкогольного сп`яніння, що супроводжувалося застосуванням насильства, та покарання, що загрожує останньому, у разі доведення його вини, поведінка підозрюваного після вчинення злочину, у сукупності з даними про особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює та не має постійного джерела доходу, а також не має стійких соціальних зв`язків, так як не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, останнім часом проживав без реєстрації у будинку, який знаходиться в селі Решетилівське Пологівського району Запорізькій області, з якого він виїхав після вчинення злочину на територію Херсонської області, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які, в тому числі, вказує слідчий у клопотанні, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Отже, під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є достатнім стримуючим фактором неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає даним про особу підозрюваного та є співмірним з існуючими ризиками, та вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає неспроможними усі інші доводи захисника щодо нез`ясування слідчим суддею небезпечності для життя ОСОБА_10 трьох ударів, заподіяних ОСОБА_8 , щодо безпідставного посилання на показання свідків за відсутності таких, які б підтвердили факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також неприпустимості посилання на медичне свідоцтво про смерть, оскільки воно не є доказом, та на перевищення лікарем ОСОБА_11 своїх повноважень, внаслідок викладення останнім у свідоцтві про смерть правової позиції, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, є достатньою для застосування запобіжного заходу, одним із яких є тримання під вартою.

Виходячи з того, що апеляційний суд не мав можливості залишити без руху апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , оскільки згідно з правовою позицією, викладеною у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 344/15549/17 (провадження № 51-1423км18), нормами КПК України не передбачено можливості залишення без руху апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , не відповідає вимогам такої загальної засади кримінального провадження, як мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
Так, відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з матеріалами провадження, воно, відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 КПК України, було здійснено державною мовою, оскаржуване судове рішення у провадженні щодо ОСОБА_8 складено державною мовою українською, якою, відповідно до ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-6 від 05.07.2012, повинен володіти і адвокат, проте, всупереч зазначеним вище вимогам закону, апеляційна скарга захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_7 , без відповідного на те обґрунтування, була подана російською мовою.
Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, однак, адвокат ОСОБА_13 , який здійснює захист підозрюваного, посилається в апеляційній скарзі на ч. 2 ст. 122 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 задоволено клопотання слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 години 00 хвилин 17 січня 2019 року до 16 години 00 хвилин 18 березня 2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: