Справа № 592/6966/16-к
Провадження №1-кп/592/332/19

УХВАЛА
18 січня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002648 від 14.06.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, гр-на України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми за ч.1 ст.186 КК України до громадських робіт строком 140 годин,

за ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи засудженим вироком Ковпаківського районного суду м.Суми за ч.1 ст.186 КК України до громадських робіт строком на 140 годин та з 16.03.2016 року перебуваючи на обліку в Ковпаківському районному відділі кримінально-виконавчої інспекції м.Суми і будучи повідомленим про порядок відбування даного виду покарання у квітні 2016 року із визначених йому графіком 84 годин громадських робіт відпрацював 0 годин. У травні 2016 року із визначених йому графіком 76 годин, відпрацював 0 годин. У червні 2016 року із визначених йому графіком 76 годин, відпрацював 0 годин. У липні 2016 року із визначених йому графіком 76 годин не з`явився на відпрацювання 04.07.2016 року; 05.07.2016 року; 06.07.2016 року та 07.07.2016 року.

Як зазначено в обвинувальному акті станом на 07.07.2016 року включно ОСОБА_5 із призначених йому 140 годин громадських робіт відпрацював тільки 16 годин і залишилось не відпрацьованим без поважних причин 124 години громадських робіт.

Дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України.

Під час судового розгляду від захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закриття відносно нього кримінального провадження з цих підстав, оскільки як зазначає захисник з дня вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину пройшло більше двох років, тим самим на думку захисника закінчились строки давності, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та суду пояснив, що вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК він визнає у повному обсязі та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно допустив невиходи на відпрацювання громадських робіт без поважних причин, оскільки на той момент працював неофіційно в м.Білопіллі та їздив на роботу. Просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та провадження закрити з цих підстав.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження дійшов висновку, що клопотання захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.8 ст.284 КПК закриття кримінального провадження …, з підстави передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ч.2 ст.12 КК України і санкція якого передбачає покарання у тому числі у виді обмеження волі на строк до 3 років.
Однак, статтею 49 КК України, за злочини невеликої тяжкості передбачено два різні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Тобто, законодавець розділив злочини невеликої тяжкості на дві категорії.
Перша, це коли санкцією статті передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і за таку категорію злочинів невеликої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
Друга, це коли санкцією статті передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі і за таку категорію злочинів невеликої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
У даному ж випадку ОСОБА_5 звинувачується за ч.2 ст.389 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.
Таким чином, у даному випадку, для вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності потрібно щоб з моменту вчинення ним злочину минуло три роки, а згідно обвинувачення, ОСОБА_5 інкримінується вчинення ним злочину по 07.07.2016 року, тому трьохрічний строк закінчується 07.07.2019 року і на даний час строк давності ще не сплинув.
Враховуючи, що на час судового розгляду строк давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 ще не сплинув, тому клопотання захисника ОСОБА_4 щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України має бути залишене без задоволення.
Керуючись ст.ст.284, 350 КПК України, ст.49 КК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 повністю підтриманого прокурором ОСОБА_3 щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1