Номер провадження: 11-кп/813/758/19
Номер справи місцевого суду: 503/1215/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2018 року, по кримінальному провадженню №0000147 від 19.03.2016 року, -

встановив:

Оскарженою ухвалою районного суду від 26.12.2018 року, обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000147 від 19.03.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що при проведенні досудового розслідування та при складанні обвинувального акту були порушені вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України щодо встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки згідно Ф-1 наявної у матеріалах справи зазначений «Беликов» ОСОБА_9 та місце його народження с. Карманове, Григоріопальского району, Республіка Молдова. У вимогах про судимості щодо ОСОБА_10 зазначено місце народження: с. Карниеново, Григоріопольського району, Молдова. Постанова про уточнення анкетних даних у справі відсутня. Як вбачається з вимоги про судимості ОСОБА_11 неодноразово судимий, однак у обвинувальному акті зазначена остання судимість, не має відомостей, коли та на яких підставах особа звільнена з місць позбавлення волі. Також не вказана точна адреса місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_12 . Крім того, підставою для повернення обвинувального акту прокурору, районний суд зазначив також те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті чітко не виписане та є формальним, а обвинувачення є неконкретним, обставини справи не відповідають кваліфікації злочину. Також районний суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки підозра ОСОБА_12 не пред`явлена згідно ст.ст. 276-278 КПК України, у зв`язку з чим підстави для складання обвинувального акту відносно вказаної особи та затвердження його прокурором були відсутні.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акту є необґрунтованими та такими, що не є підставою для повернення обвинувального акту.

У відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутністю сторони захисту, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляли.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акта в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000147 від 19.03.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, він фактично відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. За таких обставин твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, із посиланням на неконкретність обвинувачення, є безпідставними. Відповідно до змісту обвинувального акта в ньому зазначені час, місце, спосіб вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину.

Безпідставними також є посилання суду в оскаржуваній ухвалі на невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України з мотивів не встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки надаючи оцінку доказам по справі, зокрема відомостям щодо даних, які характеризують особу обвинуваченого, суд вийшов за межі своїх повноважень, якими він наділений положеннями ст.314 КПК України.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі існування розбіжностей в написанні прізвища обвинуваченого, а також місця його народження, місця реєстрації та місця проживання, вказані суперечності можна було усунути в ході судового розгляду, шляхом направлення запитів до відповідних органів, а зазначення стороною обвинувачення в обвинувальному акті відомостей, дат та кількості судимостей та на яких підставах особа звільнена з місць позбавлення волі ст.291 КПК України не вимагає. Одночасно апеляційний вважає безпідставними посилання суду на невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України з мотивів не встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки згідно Ф-1 долученої до матеріалів кримінального провадження прізвище обвинуваченого зазначено на російській мові як « ОСОБА_13 », що відповідає українському прізвищу « ОСОБА_14 » (т.1, а.с.71).
Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого не заявляв про те, що прізвище обвинуваченого, його місце народження, місце реєстрації та місце проживання в обвинувальному акті вказані стороною обвинувачення не вірно, що також свідчить про безпідставність повернення обвинувального акта прокурору з цих мотивів.
Також безпідставними є посилання районного суду на відсутність підстав для складання обвинувального акту відносно ОСОБА_15 та затвердження його прокурором з огляду на те, що підозра ОСОБА_12 не пред`явлена згідно ст.ст.276-278 КПК України, оскільки районний суд таким чином вийшов за межі вирішення питань, які мають бути з`ясовані під час підготовчого судового засідання, зокрема районний суд вдався до оцінки підозри, висунутої особі та допустимості здобутих органом досудового розслідування доказів.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що зазначення районним судом в оскаржуваній ухвалі про дослідження в підготовчому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження та встановлення того факту, що при проведенні досудового розслідування були порушені вимоги кримінального процесуального закону, суперечить положенням ч.4 ст.291 КПК України та порушує загальні засади кримінального провадження, зокрема такі як рівність перед законом і судом, змагальність та диспозитивність.
Більш того, з урахування того, що підготовче судове засідання в районному суді проведено за відсутності підозрюваного, який перебував у розшуку, що у відповідності до вимог ст.412 КПК України, оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в районному суді.
Отже, враховуючи той факт, що підготовче судове засідання в районному суді відбулося без участі обвинуваченого, а також в зв`язку з необґрунтованістю висновків суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000147 від 19.03.2016 року вимогам ст. 291 КПК України, апеляційний суд вважає рішення суду про повернення його прокурору для усунення недоліків безпідставним.
З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2018 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000147 від 19.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України повернутий прокурору, для усунення недоліків скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4