Справа № 375/492/19 Провадження № 1-кс/375/209/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про арешт тимчасово вилученого майна, -
11.03.2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201911С250000080 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів на території Рокитнянського відділення поліції Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, що в смт.Рокитне по вул.Заводська, 3.
Зазначає, що з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке зберегло на собі сліди злочину, наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. При цьому також посилається на наявність достатніх підстав вважати, що вказані тимчасово вилучені речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки зберігають на собі сліди злочину.
Будучи належним чином повідомленими учасники кримінального в судове засідання не з`явилися. На разі, слідчий СВ Рокитнянського ВП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який зазначений у поданні як власник тимчасово вилученого автмобіля, надіслали до суду заяви, якими просили розглядати подання у їх відсутності. За викладених обставни суд ухвалив розгляд клопотання проводити у відсутності вказаних осіб, що узгоджується із вимогами ч.1 ст. 172 КПК України.
Фіксація кримінального провадження за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання у відповідності до положень ст.107 КПК України не здійнювалася.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучене під час проведення огляду майно, що підлягає арешту, містить всі ознаки речових доказів у вказаному кримінальному, а його експертне дослідження сприятиме встановленню обставин кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання слідчого судом встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, про який йдеться в клопотанні слідчого.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З огляду на наведене, ретельно перевіривши майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання достатньо обгрунтоване, оскільки вказане майно зберегло на собі сліди злочину, а досудове розслідування в даному кримінальному провадженні не закінчене і є потреба у експертному дослідженні вилученого майна на предмет наявної на ньому слідової інформації, що має відношення до скоєного злочину, а тому є підстави для накладення на нього арешту з метою недопущення можливості його приховування, перетворення, знищення або відчуження, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може зумовити труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, спричинити втрату інформації, яка має доказове значення в ході здійснення досудового розслідування.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Розяснити, що згідно с т.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Рокитнянський районний суд на протязі п`яти днів з дня її ухвалення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «____»_________ 20___ року