Справа № 573/217/19
Номер провадження 1-кп/573/59/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Суми, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого

- за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30 січня 2019 року, близько 12:30 год., ОСОБА_4 перебував біля меблевого магазину по вул. Торгова Площа в м. Білопілля і помітив на землі поліетиленовий пакет.

Піднявши цей пакет та зазирнувши всередину, він побачив банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_5 , та папірець з нанесеними цифрами пін-коду до неї.

В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення грошей ОСОБА_5 з його банківської картки, яку він знайшов.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 того ж дня 30 січня 2019 року, близько 17:50 год., прибув до банкомату відділення банку «Ощадбанк», що по вул. Старопутивльській, 40 в м. Білопілля Сумської області, використовуючи банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , знаючи пін-код до неї, зняв грошові кошти в сумі 290 грн. Викраденими грошима ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми вищевказаними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Під час досудового розслідування 31 січня 2019 року між підозрюваним, на той час, ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
01 лютого 2019 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт з зазначеною угодою про примирення.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, відшкодував потерпілому завдані збитки. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становлять 850 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадження, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також судом з`ясовано, що потерпілий правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України щодо наслідків укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.
Судові витрати у провадженні відсутні.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , клаптик паперу з написом 1971, грошові кошти в сумі 290 грн., що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , необхідно залишити йому.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену31 січня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становлять 850 гривень.

Речові докази - банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , клаптик паперу з написом 1971, грошові кошти в сумі 290 грн., що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити йому.
.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя