Справа № 450/2460/18 Провадження № 1-кп/450/101/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 09.06.2018р. за №0001073 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою , тимчасово не працюючого, військовозобов`язаного, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 та його представника-адвоката ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 08.06.2018 року, приблизно о 22:30 год., керуючи автомобілем « Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіка Польща), та рухаючись ним по лісовій дорозі у напрямку від села Підмонастир Перемишлянського району Львівської області до автодороги «Львів-Івано-Франківськ» , поблизу села Відники Пустомитівського району Львівської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: Розділу 1 пунктів 1.2, 1.5, 1.10 стосовно термінів «головна дорога», «перехрестя», « дорожня обстановка»; Розділу 2 пункту 2.3 ( підпунктів «б», «д»), пункту 2.10 ( підпунктів «а», «б», «г», «ґ», «д», «е», «є») ; Розділу 10 пункту 10.1; Розділу 12 пункту 12.1 та Розділу 16 пункту 16.11 , які виразилось в тім, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався в безпечності подальшого руху на головну дорогу, створив загрозу безпеці дорожнього руху, не маючи перешкод технічного характеру, виїхав на автодорогу «Львів-Івано-Франківськ», по якій в цей час у напрямку міста Івано-Франківськ рухався автомобіль марки «Kia Rio», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , на смугу руху останнього, внаслідок чого відбулося зіткнення вищевказаних транспортних засобів, після чого водій ОСОБА_3 залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції.

В результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 , малолітній пасажир автомобіля «Kia Rio» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у виді перелому лобної кістки з поширенням на основу черепа зліва, забою головного мозку середньої важкості, синця на повіках лівого ока, які згідно висновку судово- медичної експертизи №163/18 від 23.06.2018р. , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

За таких обставин ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми діями вчинив порушення правил дорожнього руху, що заподіяло малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема пояснив, що у липні 2017 року він придбав у Польщі автомобіль « Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіка Польща), і з того часу вважає себе його власником. 08.06.2018р. у вечірній час він поїхав на даному автомобілі в напрямку с.Підмонастир та поспішав , а тому коли виїжджав із другорядної дороги на головну, із-за кущів, що росли при дорозі, не побачив автомобіль «Kia Rio», р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого з його вини сталася ДТП.

ДТП сталася на смузі руху автомобіля «Kia Rio», зокрема керований ним автомобіль « Ford Focus» вдарив в передню праву частину автомобіля «Kia Rio». Після зіткнення він вийшов з автомобіля, чув плач дитини, однак в послідуючому, перебуваючи в стресовому стані із-за вчиненого, не пам`ятає, що відбувалося дальше. Ні працівників поліції, ні лікарів він не викликав.

Наступного дня, 09.06.2018р. біля 14 год. він добровільно приїхав в поліцію та розповів про вчинене. Пізніше довідався, що в результаті ДТП була травмована дитина, тому провідував дитину в лікарні, відшкодував батькам травмованої дитини спричинену моральну шкоду у розмірі 4 тис. дол.США , які на даний час претензій до нього не мають.

У вчиненому щиро розкаявся, просив застосувати до нього покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що 08.06.2018р. ,
приблизно біля 22:30 год. він разом з дружиною ОСОБА_10 та двома малолітніми дітьми віком 5 та 2 роки, їхали автомобілі «Kia Rio», р.н. НОМЕР_2 по автодорозі «Львів-Івано-Франківськ» у напрямку міста Івано-Франківськ. За кермом була дружина, а він разом з дітьми знаходився на задньому пасажирському сидінні. Автомобіль рухався зі швидкістю біля 60 км/год., та несподівано для себе він відчув удар з правої сторони автомобіля. Після удару двері їх автомобіля заблокувало, тому вибратися з нього допомогли сторонні люди, які зупинилися, побачивши ДТП. Однак на місці водія , яки спричинив аварію, не було, ним виявився, як йому стало відомо пізніше, ОСОБА_3 , який звернувся до нього в лікарню з пропозицією надати допомогу через декілька днів. В результаті ДТП їх 2-х річний син ОСОБА_11 отримав травми та був доставлений у лікарню, на лікуванні дитина знаходилась тривалий час, на лікування сина ним понесені витрати у розмірі 3006,28 грн.

Тривалий час ОСОБА_3 тільки обіцяв йому відшкодувати спричинену шкоду, і тільки після того, як він у листопаді 2018р. звернувся в суд з цивільним позовом, ОСОБА_3 відшкодував йому спричинену моральну шкоду у розмірі 4 тис. дол. США, тому на даний час він претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, з ним вони примирились, при обранні покарання просить не позбавляти ОСОБА_3 волі.

В результаті ДТП належний йому автомобіль був пошкоджений, який не підлягає відновленню, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до МСТБУ, який просить задоволити.

Враховуючи, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, а тому інші докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а вважаються встановленими судом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушеннях доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки він , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло малолітньому тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо малолітнього.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, та наявність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст.286 КК України у межах санкції цієї частини ст.286 КК України.
З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, позицію потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_6 , які просили призначати покарання зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання.
Тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з покладенням окремих обовязків, передбачених ст.76 КК України.
Крім того, враховуючи посткримінальну поведінку обвинуваченого безпосередньо після вчиненого та в подальшому, суд приходить до висновку про необхідність застосовування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Судовими витратами у даному кримінальному провадженні є витрати на залучення експертів, які склали в загальному 5730,00 грн., оскільки такі здійсненні на отримання висновків експертиз, що лягли в основу обвинувачення. Тому такі підлягають стягненню з обвинуваченого.
По даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 09.06.2018р. були визнані речовими доказами легковий автомобіль « Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіка Польща), та легковий автомобіль «Kia Rio», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані на зберігання власникам, які їм слід повернути.
У даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_9 подав цивільний позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке залучено до справи в якості цивільного відповідача, з якого просить стягнути на його користь 100 000,00 грн. майнової шкоди та 3 006,28 грн. завданої шкоди здоров`ю.
Свої вимоги ОСОБА_12 мотивує тим, що на момент ДТП у ОСОБА_3 був відсутній договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому згідно ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ зобов`язано відшкодувати шкоду в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_13 подав відзив на позовну заяву, в задоволенні позову просить відмовити, пославшись, в тому числі на та, що позивачем не дотримані вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, що позивач не звертався з відповідною заявою до МТСБУ про страхове відшкодування, а тому заявлений позов є передчасним..
Згідно п.35.1 ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику ( вданому випадку МТСБУ), заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до п.7 ч.4 ст.185 ЦПК України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Суду не надано доказів про можливе звернення цивільного позивача до МСТБУ з відповідною заявою, і даний факт підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_9 .
З врахуванням вище встановленого суд вважає, що позовну заяву потерпілого ОСОБА_9 слід повернути та роз`яснити, що повернення позовною заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.61,62, 94,100, 368-371,372-376,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та визначити йому покарання у виді чотири роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного за даним вироком основного покарання , якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК Україниу вигляді: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів розміром 5 730,00 грн.( п`ять тисяч сімсот тридцять гривень 00 коп.).
Речові докази по справі: автомобіль « Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіка Польща), та автомобіль «Kia Rio», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили, повернути законним власникам.
Цивільний позов ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, про стягнення 100 000,00 грн. майнової шкоди та 3 006,28 грн.завданої шкоди здоров`ю, повернути без розгляду.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1