Справа № 147/185/19
Провадження № 1-кп/147/9/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року Тростянецький районний суду Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області матеріали кримінального провадження внесені до ЄДРД за №0000061 від 07.11.2018р. по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ілляшівки, Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, маючого вищу освіту, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в ТОВ «Весела Свинка» на посаді оператора виробничої дільниці, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доказаним, що 22.02.2012 року рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області зобов`язано ОСОБА_6 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання їхньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.01.2012 р. і до досягненням дитини повноліття.

Однак, ОСОБА_6 злісно ухиляється від сплати аліментів, що виражається у наступному: ОСОБА_6 працездатний, але з метою злісного ухилення від сплати аліментів тривалий час ніде не працевлаштовується, не звертається за допомогою з приводу працевлаштування до районного центру зайнятості населення та не стає на облік як безробітній, нічим матеріально не допомагає на утримання дитини, маючи при цьому дохід від тимчасових заробітків, а саме: на будівництві, підсобним робітником, при цьому не вживає ніяких заходів для погашення заборгованості, незважаючи на офіційні повідомлення про це працівниками Державної виконавчої служби та попередження його про можливість притягнення до кримінальної відповідальності по ст. 164 КК України за вчинення злісного ухилення від сплати аліментів.

ОСОБА_6 умисно, тривалий час не виплачує аліменти, а саме з червня 2017 року до 09.01.2019р. не здійснив жодної проплати та продовжує злісно ухилятись від їх виплати. Таким чином, своїми умисними діями направленими на злісне ухилення від виплати аліментів, ОСОБА_6 допустив заборгованість по виплаті аліментів за вищевказаний період на користь ОСОБА_4 на утримання їхньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на загальну суму в розмірі 50977 грн. 56 коп., чим поставив ОСОБА_4 у скрутне матеріальне становище і на даний час борг продовжує збільшуватися.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, дав показання про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що йому відомо про те, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання їхньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З червня 2017 року по 09 січень 2019 року він маючи дохід від тимчасового заробітку, а саме на будівництві підсобним робітником, не сплачував встановленим рішенням суду коштів на утримання дитини. При цьому працівник ДВС офіційно повідомляв його про необхідність сплати коштів та попереджав його про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України. Також у вищевказаний період офіційно не працевлаштовувався, не звертався до центру зайнятості населення та не ставав на облік як безробітний, грошових коштів на утриманні дитини не сплачував, свідомо ухилявся від їх сплати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, дані про обвинуваченого, який на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, що буде достатнім для його виправлення та перевиховання. Разом із тим, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

п р и г о в о р и в:
обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя: