28.03.2019
Провадження № 1-кс/522/4690/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року м.Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів ( НОМЕР_1 ), уродженця Одеської області, Біляївського району, село Маяки, громадянина України, одруженого, освіта вища, працюючого ФОП, зареєстрованого: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.368 КК України, -

-за участю сторін кримінального провадження:
-прокурора ОСОБА_5 ,
-захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
-підозрюваного ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :

26 березня 2019 року старший слідчий слідчого відділу Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
18.03.2019 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.368, ч.1 ст.366 КК України, а саме співвиконання у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням та складані, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи його обґрунтованим наведеними підставами.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання або нічний домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.
Підозрюваний погодився з думкою захисника.
Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши надані докази, заслухавши учасників провадження, суддя дійшов наступного.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.368, ч.1 ст.366 КК України, відповідальність за вчинення, зокрема за одне з яких передбачено підозрюваному покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років.

Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину, за твердженням прокурора, обґрунтовуються наступними доказами: протоколами допиту свідків; протоколом огляду та вручення грошових коштів; протоколами проведення обшуків; протоколом проведення аудіо, відео контролю за особою; протоколами додаткового допиту свідків; висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Наведені обставини щодо особи підозрюваного та тяжкість покарання, яке йому загрожує, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 ставиться необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Водночас, належного обгрунтування щодо можливості вчинення ОСОБА_4 дій, що свідчили б про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 мав чи має намір переховуватись; які б докази могли би бути приховані; на яких саме свідків міг би впливати ОСОБА_4 , або яким чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення - в матеріалах справи не міститься, а в судовому засіданні прокурором не доведено.
Вказане підтверджується витягом з ЄРДР від 03.11.2018 року, згідно якого відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2018 року, а з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою звернувся тільки 26.03.2019 року.
Крім того, згідно протоколу обшуку (а.с. 56), 30.10.2018 року в робочому кабінеті ОСОБА_4 було проведено обшук, в ході якого було виявлено майно згідно переліку.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а саме з 30.10.2018 року по час подачі клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органами досудового розслідування затриманий не був, добровільно з`явився до відділу поліції та суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього, при цьому з моменту виявлення вчиненого кримінального правопорушення, не переховувався та не вчиняв спроб до переховування.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.187 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Зазначені вимоги законодавства орган досудового розслідування під час зверненння до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виконав.

Більш того, в клопотанні слідчого не розкрито єдиний умисел, або умисел кожного із учасників правопорушення та не вказано ступінь зв`язку між ними, активність дій цих учасників.

У клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий ґрунтує свої доводи лише на припущеннях. Крім того, прокурором не надано доказів, що підозрюваний переховувався від досудового слідства.

Слідчим також не доведено існування ризиків у разі обрання підозрюваному більш м`яких запобіжних заходів, всі доводи ґрунтуються на припущеннях, до уваги береться лише тяжкість злочину у скоєнні яких лише підозрюється ОСОБА_4 . Слідчим не досліджено обставини, які мають значення для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, в судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні наразі триває.

Наведене свідчить про недостатність виконання обов`язку доказування, що як наслідок перешкоджає здійсненню належної оцінки доказів слідчим суддею для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, зареєстрований та має постійне місце проживання.
На підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини та ризики, передбачені ст.177 КПК України, враховуючи дані про особу підозрюваного, зважаючи на те, що досудове розслідування не закінчено, приходжу до висновку, що запобіжний захід, до з`ясування всіх обставин по кримінальному провадженні, у вигляді нічного домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та не призведе до порушення прав і основоположних свобод людини.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно підозрюваного є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 372, 376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) не залишати місце постійного проживання в нічний час з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за першою вимогою в розумні строки;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні поза межами здійснення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності прокурора, судді;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 28 березня 2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 26 травня 2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: