16 травня 2019 р. Справа № 630/2601/17 провадження № 1-в/632/73/19
У Х В А Л А
ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , отримавши клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2019 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 , який відбуває покарання в ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)», де ставиться питання про застосування п. г ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», т.я. на день набрання чинності цим законом він є хворим на епілепсію, яка прирівняна до тяжких хвороб, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом міністерства юстиції України та міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014.

Також посилався на те, що має батька ОСОБА_3 , який на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» є постраждалим від ЧАЕС та визнаний інвалідом другої групи, який знаходиться на його утриманні.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з наведених у клопотанні підстав.
Суд, дослідивши клопотання та додані письмові докази, перевіривши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого за час відбування покарання, характеризуючі дані, заслухавши думку прокурора, який вважав необхідним відмовити у задоволенні клопотання, дійшов висновку про таке.
Згідно статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (п. «г»), та які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей (п. «є»).

Так, відповідно до наданих матеріалів та отриманих судом відомостей, батько засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», не досяг 70-річного віку та не є інвалідом 1 групи, а отже засуджений ОСОБА_2 не підпадає під дію п. «є» ст. 1 цього Закону.

Перевіривши відомості щодо хвороби засудженого ОСОБА_2 , згідно епікрізу-виписки з історії хвороби № 2410 судом встановлено, що останній проходив лікування у неврологічному відділенні ОСДРЗН з 15.05.2009 по 01.06.2009 з діагнозом, де зазначено, серед іншого, - епиприступи в анамнезі з сопутними діагнозами.

Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 № 1348/5/572, передбачено основні засади організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі та взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - заклади охорони здоров`я ДКВС) із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги засудженим.

Відповідно до п. 5 частини 2 Порядку, про який йдеться, під час проведення первинного медичного огляду в разі виявлення у засудженого захворювання медичний працівник медичної частини УВП оцінює стан здоров`я засудженого та можливу небезпеку, яку несе наявне в засудженого захворювання для оточення, а також визначає можливість надання медичної допомоги в умовах медичної частини УВП чи направлення засудженого до лікарняного закладу або закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

У випадку необхідності направлення засудженого до лікарняного закладу або до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку медичний працівник медичної частини УВП готує медичну довідку про стан здоров`я такого засудженого, в якій визначає строк, протягом якого керівництво УВП має направити засудженого на лікування.

Медична допомога засудженому надається негайно в умовах медичної частини УВП. При неможливості надання такої допомоги в повному обсязі засуджений направляється до лікарняного закладу або до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку не пізніше строку, визначеного медичним працівником у медичній довідці.

Згідно відповіді головного лікаря КЗОЗ «Первомайська центральна лікарня», наданої на запит суду, вказані у епікризі засудженого хвороби повинні бути підтверджені в стаціонарних відділеннях лікарень. А отже, епілепсія, на що посилається засуджений в своєму клопотанні, повинна бути підтверджена в стаціонарі. По анамнезу епілепсія з генералізованими судорожними приступами в правовому полі не дійсна.

Матеріали особової справи засудженого не містять інформації щодо його лікування в умовах медичної частини УВП чи стаціонарі з подальшим направленням до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

З урахуванням вище викладеного, засуджений ОСОБА_2 також не підпадає під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Інших підстав для застосування амністії не вбачається.

Тому, керуючись ст. 86 КК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування до останнього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1