У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010533 від 15.11.2018 року, про арешт майн,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження №0010533 від 15.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про арешт майна, вилученого, на підставі ч.3 ст.208 КПК України, під час затримання ОСОБА_4 .
Як вбачається з клопотання слідчого, 15.11.2018 року, на підставі ч.3 ст.208 КПК, під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 , у в ході його обшуку виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет маркуванням «Glether» чорного кольору; магазин із набоями та балончиком до пістолету; поліетиленовий пакет із предметами схожими на набої круглої форми жовтого кольору; наручний годинник, нитка з хрестиком з жовтого кольору; мобільний телефон марки «Хуайвей» імеі: НОМЕР_1 , з карткою оператора «лайфселл» № НОМЕР_2 ; банківська картка НОМЕР_3 ; інструкція до пістолета; грошові кошти в сумі 290 гривень.
Також зазначено, що речі, які були вилучені при обшуку ОСОБА_4 , мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення у його відсутність та накласти арешт на майно.
Власники майна у судове засідання не з`явилися, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає слідчому судді розглянути клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Частиною 3 статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Нормами ст.223 КПК України передбачено, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
Крім того, статтею 236 КПК України передбачено, що обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. Хід і результати особистого обшуку підлягають обов`язковій фіксації у відповідному протоколі.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено під час затримання та проведеного обшуку ОСОБА_4 , а саме:
-на предмет схожий на пістолет з маркуванням «Glether», чорного кольору, магазин із набоями та балончиком до пістолету, поліетиленовий пакет із предметами схожими на набої, круглої форми, жовтого кольору, наручний годинник, мобільний телефон марки «Хуавей», імеі: НОМЕР_1 , з картою оператора «лайфселл» № НОМЕР_2 , інструкцію до пістолета, грошові кошти у сумі 290 гривень, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: