Ухвала
Іменем України
21 лютого 2019 р.
м. Київ
Провадження № 51-797 впс 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянув подання Львівського апеляційного суду про направлення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність службової особи Територіального управління державного бюро розслідувань м. Львова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Суть питання та встановлені судом обставини
До Верховного Суду надійшло подання Львівського апеляційного суду про направлення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року з Львівського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції.
Подання мотивоване тим, що на адресу Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність службової особи Територіального управління державного бюро розслідувань м. Львова щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_6 . З огляду на те, що апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції, у якому суддя ОСОБА_6 обіймає посаду судді, а також з урахуванням вимог ч.2 ст. 32 КПК України, виникла необхідність у передачі справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 до іншого апеляційного суду.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 3 статті 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Положеннями ч. 2 статті 32 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.

Пунктом 3 частини 1 статті 34 КПКУкраїни чітко визначено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Суд звертає увагу на те, що ст. 3 КПК України визначено терміни:
кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;
досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими обставинами.

Згідно наданих до касаційного суду матеріалів вбачається, що до Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність службової особи Територіального управління державного бюро розслідувань м. Львова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_6 .

Таким чином відсутні законні підстави вважати, що в даному випадку існує кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення. Так само суддя ОСОБА_6 не має процесуального статусу обвинуваченого. Відтак, відсутні правові підстави для передачі справи за апеляційного скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 05 лютого 2019 року із Львівського апеляційного суду до іншого апеляційного суду.

Статтею 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Разом із цим, ст.56 вище згаданого закону зобов`язує суддю (суд) справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Ураховуючи наведене, підстав, передбачених ст. 34 КПК, для передачі матеріалів справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року із Львівського апеляційного суду до іншого апеляційного суду, Суд не вбачає.

З цих підстав та керуючись ст. ст.32, 34 КПК України Суд постановив:
Подання Львівського апеляційного суду про направлення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року з одного суду апеляційної інстанції до іншого - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3