У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000892 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 вересня 2018 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
представник обвинуваченого ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок в частині засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України, скасувати. Постановити виправдувальний вирок за відсутності у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 12 січня 2018 року включно, виходячи з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у сумі 1001 (одна тисяча одну) гривню 00 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Цим же вироком, засуджено ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено 1 (один) рік іспитового строку.

В силу п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок стосовно ОСОБА_9 не оскаржується.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та надав суду пояснення, що крадіжку мопеда він не вчиняв, а викладені обставини та свідчення потерпілого та свідків у вироку про викрадення мопеда, є недостовірними.

Зазначає, що за змістом диспозиції ч.1 ст. 289 КК України, встановлено кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, в свою чергу приписами п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. №14 закріплено, що при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають урахувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 286 КК України.

Так, зауважує, що під поняттям «мопед», згідно п.1.10 ПДР України, розуміється двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужність до 4 кВт., прокурором по справі надано суду технічний паспорт викраденого мопеду, який має двигун з робочим об`ємом 49 куб.см.

На думку захисника, мопед, скутер чи моторолер, які оснащені двигуном об`ємом до 50 куб.см, не становлять предмету злочину, передбаченого ст. 289 КК України, оскільки вони не є транспортними засобами.

Крім того, зазначає, що судом не встановлено достатніх доказів на підтвердження викрадення обвинуваченим мопеда. Стверджує, що при наявності у ОСОБА_6 вади зору за -8 та -13, що вважається дуже високою втратою зору, він не міг побачити мопеда проходячи біля нього, ані намагатися розібрати його, так як у нічний час, за його діагнозом ОСОБА_6 може тільки тактильно встановлювати що це за предмет та його призначення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 23.09.2017 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом зламу дверних ролетів проникли до приміщення льодового катку ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по вулиці Дружби народів, 9 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Знаходячись в приміщенні каси, з метою незаконного заволодіння чужого майна, від`єднали та винесли монітор сірого кольору ViewSonic VE 710s вартістю 500 грн. та кабелі живлення до нього, монітор чорного кольору ViewSonic VE 710b вартістю 700 грн. та кабелі живлення до нього, системний блок чорного кольору Golden Field вартістю 3800,00 грн., електронний пристрій mixer вартістю 800,00 грн., та кабелі живлення до нього, а також мобільний телефон Nokia X2-00 ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 600,00грн. Викрадене майно склали біля виходу з приміщення льодового катку, аби в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд. Однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли в зв`язку з тим, що були затримані працівниками управління поліції в Миколаївській області.

Окрім того, 11.01.2018 року в період часу з 21 години 30 хвилин до 23 години 40 хвилин ОСОБА_6 , незаконно заволодів припаркованим біля 5-ого під`їзду в дворі будинку № 27 по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, мопедом Suzuki leds DX, належним ОСОБА_10 . В подальшому, при спробі привести зазначений мопед в дію, біля магазину Івіс по проспекту Незалежності, 31 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, був помічений користувачем майна ОСОБА_11 , та затриманий працівниками поліції, які приїхали на виклик останнього. Своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1800 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення та за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодінні транспортним засобом вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції , апеляційним судом не було встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, не визнав та пояснив, що на прохання раніше невідомої особи, намагався допомогти зняти блокування керма з мопеду «Suzuki Leds DX», наміру незаконно заволодіти мопедом не мав.

Проте, винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за викладених у вироку обставин, підтверджується доказами, які були дослідженні судом першої інстанції та наведені у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що взимку, в період з 23.00-00.00 години, його розбудив його пасинок ОСОБА_11 та повідомив, що викрадено належний йому мопед та що в подальшому злодія затримано.

Свідок ОСОБА_11 , у судовому засіданні показав, що він користувався мопедом, належним його вітчиму ОСОБА_10 11 січня 2018 року виявив, що мопед вкрадено. Вирушивши на пошуки мопеда разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 біля магазину «Івіс», побачили ОСОБА_6 , який розібрав передню частину мопеда та за допомогою викрутки намагався привести двигун в дію. Вони намагались затримати ОСОБА_6 , однак той втік від них. За його викликом приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_6 у другому під`їзду будинку де останній переховувався.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали суду аналогічні покази.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом першої інстанції, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2018р., згідно відомостей якого свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка переховувалась в тамбурі кв. АДРЕСА_2 , протоколом огляду місця події від 12.01.2018р. згідно якого, було виявлено мопед Suzuki leds DX з пошкодженнями кришки обшивки та дротів запалення, біля мопеда виявлено викрутку та фрагменти проводу.

Зазначені письмові докази узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , щодо обставин виявлення ними викраденого мопеда та обвинуваченого ОСОБА_6 , який намагався завести мопед, виламавши кришку обшивки та пошкодивши дроти запалення. А також показаннями свідка ОСОБА_15 щодо обставин переховування обвинуваченого після вчиненого злочину в під`їзді будинку АДРЕСА_3 .

Проаналізувавши всі, надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.
За такого, доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_6 в незаконному заволодінні мопедом є неприйнятними.

Крім того, апеляційний суд не погоджується із твердженням захисника про те, що мопед не є транспортним засобом, а тому не становить предмет злочину, передбаченого ст. 289 КК України.

Згідно примітки до ст. 289 КК України, під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з подальшими змінами), визначено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Згідно з положеннями цього ж пункту мопед - це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 незаконно заволодів мопедом «Suzuki leds DX» належним ОСОБА_10 .

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що викрадений у ОСОБА_10 мопед з об`ємом двигуна до 50 см3 у розумінні примітки ст. 286 КК України є транспортним засобом, а отже є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, а тому обвинувачений ОСОБА_6 має нести відповідальність саме за незаконне заволодіння транспортним засобом.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника про невірну кваліфікацію судом першої інстанції дій обвинуваченого щодо заволодіння мопедом потерпілого ОСОБА_10 є неспроможними.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дії ОСОБА_6 суд вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Всі наведені у вироку докази - показання свідків, потерпілих та експерта, висновки експертів та письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції з дотримання вимог статей 50, 65 КК України. При призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив нові злочини через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, перебуває на обліку у лікаря психіатра. Врахувавши фактичні обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. На думку апеляційного суду саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлений щодо ОСОБА_6 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. За такого, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.376, 404, 407, 418, 419, 424, 425, 532 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26вересня 2018р стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді