Справа №522/1714/18
Провадження по справі №1-кп/522/1089/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000068 від «02» січня 2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодар, Краснодарського краю, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 перебував на своєму робочому місці в магазині «Два кроки», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 26, і в цей час ОСОБА_6 побачив в торговому залі вищевказаного магазину раніше знайомого ОСОБА_3 , який здійснював купівлю товарів в магазині та запропонував потерпілому вийти з магазину та поговорити.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вийшли на вулицю та почали розмову. В ході розмови ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_6 передати йому свій мобільний телефон, під приводом зателефонувати, та додав, що на його мобільному не вистачає коштів для здійснення дзвінка. На дану пропозицію ОСОБА_6 погодився та добровільно передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон марки «Meizu U10», в корпусі білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_6 помітив, що у магазині зібралась велика кількість відвідувачів та пішов до магазину з метою попередження вчиненні крадіжки, після чого знаходився біля каси магазину. В цей час ОСОБА_6 періодично бачив через вікно магазину, як ОСОБА_3 розмовляє по його мобільному телефону.

Реалізовуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном марки «Meizu U10», з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , шляхом обману, який виразився у повідомленні потерпілому ОСОБА_6 завідомо неправдивих даних про здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Meizu U10», у корпусі білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману отримав від ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «Meizu U10» в корпусі білого кольору, вартістю 3 000 грн.

В подальшому, разом з отриманим шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину, після чого розпорядився вищезазначеним майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано вірно.
Згідно угоди про визнання винуватості від 25.01.2018 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000068 від «02» січня 2018 року, із змістом якої погодився потерпілий ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування та в суді повністю визнав свою винуватість у зазначеному злочині. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 гривень.
Крім того, на обвинуваченого ОСОБА_3 прокуратурою покладаються обов`язки, а саме: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; виконувати в повному обсязі покладені на нього судом обов`язки, не вчиняти в майбутньому інших кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.
Прокурор в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 25.01.2018 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000068 від «02» січня 2018 року.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву, з якої вбачається, що потерпілий надає свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Крім того, потерпілий в судове засідання не з`явився, та надав до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі та зазначив, що претензій до обвинуваченого не має. Відповідно до вимог ст.325 КПК України неявка потерпілого у судове засідання не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття, а також при призначенні покарання ОСОБА_3 , суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, те, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - суд не вбачає.
За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах встановлених в санкції ч. 1 ст. 190 КК України, що відповідає нормам законодавства.
Виходячи із вищевикладеного, дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що вказана угода підлягає затвердженню.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 314, 373, 374, 394, 468, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 25.01.2018 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000068 від «02» січня 2018 року - затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки «Meizu U10», білий, у корпусі білого кольору, ІМЕІ -1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 , - вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області, апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
29.03.2019