УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/17414/18

Провадження №: 1-кс/755/6400/18

"14" листопада 2018 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010429 від 13.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
Слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується указане кримінальне.

В ході досудового розслідування встановлено, що 13.11.2018, приблизно о 02.00 год., у м. Києві, по Броварському проспекту, 26-В, працівниками поліції було виявлено автомобіль «Опель Вектра», з прикріпленим номерним знаком НОМЕР_1 , та фактичним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у багажнику якого виявлено шматки кабелю загальною довжиною 50 м., який, як пояснив останній він знайшов на будівництві 12.11.2018.

13.11.2018, за адресою: м. Київ, Броварський проспект, неподалік будинку № 26-В, у лісопарковій зоні, проведено невідкладний обшук автомобіля «ОPEL VECTRA B», сірого кольору, з прикріпленими номерними знаками « НОМЕР_1 » на чорному фоні, фактичними номерними знаками польської реєстрації НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 (зі слів останнього) та яким перевозився викрадений кабель та було вилучено власне сам вказаний автомобіль, а також наявні у ньому документи та майно: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу Республіки Польща; ключі до вказаного автомобіля; пара номерних знаків польської реєстрації НОМЕР_2 , відрізки мідного кабелю в ізоляції чорного, червоного та синього кольорів, а також без ізоляції, загальною довжиною 50 м.; чотири канцелярських ножі з жовтими рукоятками. Вказані предмети мають значення речових доказів по кримінальному провадженню.

Таким чином, зазначений автомобіль, номерні знаки до нього, ключі, посвідчення водія свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, шматки кабелю та канцелярські ножі є тимчасово вилученим майном.

Проведеною перевіркою встановлено, що автомобіль марки «OPEL VECTRA», сірого кольору, номерний знак польської реєстрації НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , зареєстрований в Республіці Польщі, на фізичну особу MAZUR ELZBIETA.

Крім того, у свідоцтві про реєстрацію вищевказаного автомобіля, не зазначено, що автомобілем може користуватися законним шляхом громадянин України ОСОБА_5 чи інші громадяни України, а тому останній не має права законного володіння та користування вказаним автомобілем. Крім того, вказаний автомобіль перебуває на території України незаконно

Тим самим, в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищеперераховане майно було пристосоване як засоби вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді цього місцевого суду надано дозвіл (постфактум) на указаний обшук, що був проведений у порядку ст.ст. 233, 234 КПК України.

Враховуючи, що речі, які були вилучені при обшуку мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, на підставі викладеного та у світлі норм п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, сторона обвинувачення просить накласти арешт на це майно.

Позиція сторін

Слідчий групи слідчих слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, слідчим суддею, з огляду на фактичні обставини на доводи наведені слідчим, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Тотожного висновку дійшов і апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 30.05.2017 у справі № 752/4897/17 указавши, що при арешті майна з підстави визначеної п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом та у справі № 757/54015/17-к (ухвала від 11.10.2017), а саме зауваживши, що наявність постанови про визнання майна, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, речовими доказами у кримінальному провадженні, не встановлює обов`язок слідчого судді або суду у накладенні арешту на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Дана позиція суду апеляційної інстанції ураховується слідчим суддею, у світлі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з метою однакового застосування всіма судами кримінального процесуального законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права.

При цьому, в силу положень частин 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі щодо надання тимчасового доступу (п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, а не просто вказати їх.

Тобто, посилаючись на певну підстав, як дійсну для арешту майна, автор звернення має довести її реальну наявність, у світлі норм ст.ст. 22, 26, 132 КПК України.

У цій ситуації, сторона обвинувачення указує, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що є дійсним у відношенні відрізків мідного кабелю, канцелярських ножів у ракурсі фактичних обставин учинення кримінального правопорушення крадіжки та того, що, як уважає слідство, на цій стадії, відповідно до матеріалів спарви відбулася власне крадіжка кабелю.

Разом з тим, слідчий суддя сприймає критично доводи сторони обвинувачення про відповідність критеріям ст. 98 КПК України іншого вилученого майна, так як у цій частині цю обставину заявники просто указують у клопотанні, але не подають слідчому судді докази на підтвердження її дійсності, а саме провадження не стосується питання законності увезення на територію України самого ТЗ, як і питання того, чи має право ним користуватися та чи інша особа.

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У ході судового розгляду у ракурсі фактичних обставин учинення кримінального правопорушення крадіжки та відображених у зверненні фактичних обстаивн щодо умов його вчинення говорити про відповідність критеріям ст. 98 КПК України іншого майна підстав не має.

Питання арешту ТЗ з передумови йог овідповдіності вимогам ст.ст. 96-1, 96-2 КК України заявник не порушує.

З огляду на, що саме з цієї передумови слідчий суддя уважає за доречне дане клопотання задовольнити частково та накласти арешт на мобільний телефон з метою регламентованою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, однак у арешті іншого майна відмовити, через недоведеність відповідності іншого майна критеріям ст. 98 того ж Кодексу.

Також, слідчий суддя, не убачає підстав, у порядку ч. 3 ст. 173 КПК України, яка регламентує, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна, приймати судове рішення про вчинення цієї дії, так як сам власник з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом» установлений не був.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 13.11.2018 під час обшуку ТЗ «ОPEL VECTRA B» (сірого кольору, з прикріпленими номерними знаками «УВО 12» на чорному фоні, фактичними номерними знаками польської реєстрації НОМЕР_2 ) за адресою: м. Київ, Броварський проспект, неподалік будинку № 26-В (лісопаркова зона), а саме: відрізки мідного кабелю в ізоляції чорного, червоного та синього кольорів, а також без ізоляції, загальною довжиною 50 м.; чотири канцелярських ножі з жовтими рукоятками, із забороною їх відчуження, розпорядження та ви користування.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1