Справа №463/6116/18
Провадження №1-в/463/184/18
УХВАЛА
про продовження застосування
примусового заходу медичного характеру

23 листопада 2018 р. Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання лікаря-психіатра комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_4 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

встановив:
до суду звернулася із поданням лікар-психіатр Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки він продовжує хворіти тяжким психічним розладом, вчиняє (виявляє) реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

В судовому засіданні захисник проти задоволення даного подання не заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду подання у їх відсутності.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши думку захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону.

Стаття 14 вказаного Закону визначає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 9 липня 2010 року ОСОБА_5 змінено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового лікування в умовах психіатричної лікарні зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Ухвалами Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2018 року та 26 липня 2018 року в задоволенні заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відмовлено.

З висновку-обґрунтування ЛКК №1 від 10 жовтня 2018 року (а.с.6-11) вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, 16 лютого 2016 року визнаний недієздатним. Відповідно до медичної документації 5 січня 2018 року проводилась судово-психіатрична експертиза, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням шизофренією параноїчної форми з наростаючим емоційно-вольовим дефектом. Згідно з медичною документацією 8 липня 2009 року хворий проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу, відповідно до якої ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії з безперервним перебігом, виражений дефект в емоційно-вольовій сфері. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. 9 липня 2010 року ОСОБА_5 змінено примусові заходи медичного характеру із лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З часу отримання рішення суду диспансер не відвідував, жодного разу на прийом до дільничного лікаря-психіатра ЛОКПНД не з`явився. Дільничою амбулаторною службою диспансеру були здійснені неодноразові спроби оглянути ОСОБА_5 за вказаною адресою дверей не відчиняли. Неодноразово в Залізничний відділ поліції м. Львова були скеровані клопотання з проханням розшукати дану особу та доставити для огляду дільничим лікарем-психіатром для організації надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно з рішенням суду. Однак відповіді з Залізничного відділу поліції м. Львова не отримано. В подальшому амбулаторною службою диспансеру було з`ясовано, що ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ ЛОПЛ. Відтак ЛОКПД не міг забезпечити виконання примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_5 27 листопада 2017 року диспансером було отримано повідомлення КЗ ЛОКПД від 22 листопада 2017 року №1872/01-43, що ОСОБА_5 у зв`язку з покращенням психічного стану виписаний з відділення, на стаціонарному лікуванні перебував з 16 червня 2016 року до 20 листопада 2017 року. Після виписки зі стаціонару у диспансер не з`являється. В подальшому 15 січня 2018 року хворий повторно поступив на стаціонарне лікування у 18-те відділення КЗ ЛОР ЛОПЛ. 25 квітня 2018 року ОСОБА_5 був оглянутий лікарською консультативною комісією лікарів-психіатрів 10 жовтня 2018 року ОСОБА_5 повторно був оглянутий виїзним ЛКК в умовах КЗ ЛОПЛ.

Оскільки ОСОБА_5 відповідно до листа КЗ «ЛОР ЛОПЛ» від 29 жовтня 2018 року №1982/01.4.18 продовжує перебувати на стаціонарному лікуванні у 18 відділенні лікарні з 13 січня 2018 року до даного часу з діагнозом: параноїдна шизофренія, беземісійний перебіг, виражений дефект особи в емоційно-вольовій сфері по апато-абулічному типу, за час лікування у його психічному стані особливих змін не відбулося, а тому суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та продовжити ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Керуючись ст. 514 КПК України, суд, -

постановив:

заяву лікаря-психіатра Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1