Житомирський апеляційний суд
Справа №296/268/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
потерпілого: ОСОБА_10
представника потерпілого: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002099 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2018 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 150 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

В клопотанні про застосування амністії відмовлено.

Речові докази: диск залишено в матеріалах провадження, судові витрати відсутні, арешт на майно обвинувачених не накладався.

Цивільний позов задоволено частково. Відмовлено в стягненні матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 7010 грн. витрат за надання правової допомоги в рівних частках, тобто по 3505 грн. з кожного.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 23.04.2017 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшли до місця проживання ОСОБА_10 , що за адресою у АДРЕСА_3 у зв`язку із конфліктами, що виникали у їх матері, ОСОБА_12 , з останнім. Почувши стук у двері, ОСОБА_10 відчинив останні та побачивши двох чоловіків на порозі, намагався зачинити двері, однак ОСОБА_7 та ОСОБА_8 руками тримали їх, а далі схопили ОСОБА_10 за верхній одяг та намагалися витягнути його на сходинковий майданчик та в даний час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя, від якого ОСОБА_10 впав та разом із ОСОБА_7 останні за руки та верхній одяг витягли потерпілого з квартири та далі вниз по сходах до сходинкового майданчика між 5-им та 4-им поверхами. Після чого ОСОБА_7 схопив ОСОБА_10 обома руками за шию та почав її здавлювати, а в подальшому зубами вкусив потерпілого за ліве вухо, а ОСОБА_8 в цей час наніс ОСОБА_10 декілька ударів кулаками обох рук в обличчя, після чого з квартири АДРЕСА_4 вийшли сусіди та конфлікт було припинено.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді укушеної рани лівого вуха, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також синців в підпідбородковій ділянці, на лівій боковій поверхні шиї, на шиї, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого ока, крововиливу в кон`юнктиву правого очного яблука з розвитком післятравматичного кон`юнктивіту, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, синця на спинці носа, садна на верхній повіці правого ока, садна на спинці носа справа, саден в проекції нижньої губи справа, виличної дуги справа, лінійного садна в проекції внутрішнього кінця правої брови, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст.125 КК України скасувати та постановити виправдувальний вирок.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального та кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд взяв до уваги заяву про вчинення кримінальне правопорушення, витяг з ЄРДР та рапорт поліцейського, хоча ці документи не можуть бути доказом у справі.

Також, суд зазначив, що вина обвинувачених доводиться висновком судово-медичних експертиз та слідчим експериментом за участю потерпілого.

Зазначає, що досудовим слідством та судом не досліджувалися слідчі експерименти за участю обвинувачених, не призначалася судово-медична експертиза з метою підтвердити чи спростувати доводи обвинувачених, оскільки вони запевняли суд, що тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 не наносили, ініціаторами конфлікту не були, конфлікт спровокував потерпілий ОСОБА_10 , а тілесні ушкодження у потерпілого виникнули внаслідок відтягування потерпілого від ОСОБА_8 .

На його думку фото потерпілого надані ним суду не містять ознак тілесних ушкоджень.

Суд взяв до уваги лише докази обвинувачення та не дав оцінки і не проаналізував показання обвинувачених, які давали послідовні пояснення про обставини конфлікту та неправомірну поведінку потерпілого, який спровокував конфлікт та сам був ініціатором бійки та напав на ОСОБА_8 , а ОСОБА_13 лише намагався врятувати брата та відтягував потерпілого.

Також, вважає, що суд безпідставно відмовив обвинуваченим в застосуванні амністії виходячи з наступного.

Судом помилково прийнято за основу поняття непрацездатності, яке намагалася довести сторона потерпілого, оскільки в п. «є» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» зазначено, що підлягають звільненню від покарання особи, які мають батьків, які досягли 70-річного віку за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Стороною захисту суду було надано відповідні документи про те, що сестра обвинувачених не є працездатною особою, оскільки від народження дитини опікується хворою дитиною, перебуває на обліку в соціальному центрі і не може працювати з певних обставин, хоча не є пенсіонером за віком чи інвалідністю.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати та постановити виправдувальний вирок.

Оспорює фактичні обставини кримінального провадження та вказує, що він не вчиняв злочин. Ударів ОСОБА_10 він та його брат не наносили, а потерпілий симулював тілесні ушкодження. Вважає, що його незаконно засудили.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду щодо нього скасувати та постановити виправдувальний вирок. Наводить доводи, що є аналогічними апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 , просить вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, змінити. Постановити ухвалу, якою задовольнити його позовні вимоги про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі.

Стягнути на його користь з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 1893,76 грн. та моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., а всього 41 893,76 грн.

Вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його вимог про відшкодування матеріальної шкоди, з підстав ненадання оригіналів фіскальних чеків, оскільки така вимога судом не ставилась, копії фіскальних чеків, які були долучені ще на стадії досудового розслідування під сумнів ніхто не ставив.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд не врахував характер правопорушення, глибину та тривалість понесених ним фізичних та душевних страждань, обсяг додаткових зусиль, спрямованих на подолання негативних наслідків злочину.

В запереченні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , просить апеляційні скарги обвинувачених та їх захисника залишити без задоволення, а вирок суду щодо них без змін.

Вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілого та заперечили щодо задоволення вимог захисника та обвинувачених, думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала вимоги потерпілого та заперечила щодо задоволення скарг сторони захисту, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили щодо задоволення скарги потерпілого, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що з обвинуваченими на даний час перебуває в неприязних стосунках. До події, яка місце 23.04.2017 року близько 21 год.10 хв. з обвинуваченими не був знайомий. До нього прийшли двоє чоловіків, постукали в двері, сказали «зі святом». Одразу як відкрив двері, вони схопили одвірок двома руками.

Він хотів закрити двері, але відірвалася дверна ручка, ОСОБА_8 вдарив його по обличчю кулаком руки, від удару він впав, короткочасно втратив свідомість, після чого його витягли з квартири на майданчик між 4-им та 5-им поверхами. Він на той момент вже прийшов до тями та перебував в положенні «лежачи», «напівсидячи». Один чоловік його бив, інший душив за шию, прокусив йому вухо. Цими чоловіками були обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Коли бійка припинилася, внаслідок втручання сусідів його забрали до лікарні та робили операцію на вусі, накладали шви.

Зазначені показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона є сусідкою потерпілого ОСОБА_10 , проживає в квартирі АДРЕСА_5 , на одному майданчику. В день події, близько 21 год. вона почула як на сходинковому майданчику тремтіли перила. Потім відкрила двері і побачила бійку. Бійка відбувалася між 4 та 5 поверхами. Бачила як обидва обвинувачені били ОСОБА_16 руками, були над ним, почула слова ОСОБА_16 «викликай поліцію» і лише тоді коли вже викликала поліцію і сказала їм про це, обвинувачені відпустили ОСОБА_10 .

У ОСОБА_16 все обличчя було в крові, він був весь побитий, під оком синець, розбитий ніс. В ОСОБА_7 та ОСОБА_17 руки та одяг були в крові. На стіні теж були сліди крові. Зі слів ОСОБА_16 , обвинувачені постукали в двері, а коли він відкрив схопили його, потягли вниз, почали бити, він хотів закрити двері, але не зміг поламали ручку.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_10 є його сусідом, обвинувачених знає візуально.

Почувши гуркіт на майданчику, його мати ОСОБА_19 відкрила двері та вийшла в під`їзд. Коли він вийшов за нею то побачив, що двоє чоловіків стояли над потерпілим, який забився у кутку. Шнайдер був побитий, обличчя у нього було в крові, кров була в зоні очей та носа, на вусі. Бачив вовтузіння та розмахи руками до потерпілого.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що працює в УПП в Житомирській області. В день події перебував на службі та здійснював виїзд на місце виклику з приводу бійки, за адресою у АДРЕСА_6 . Потерпілий вказав на двох осіб, які його побили. На потерпілому в області обличчя бачив кров він був схвильований, знервований, в панічному стані.

Крім цього, вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується іншими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2017 року слідує, що ОСОБА_10 повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень невідомими чоловіками близько 20-21 години 23.04.2017 року за адресою у АДРЕСА_3 .

Згідно висновку судово медичної експертизи №839 від 24.04.2017 року, у ОСОБА_10 виявлено укушену рану лівої вушної раковини, яка утворилася від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли б бути зуби людини, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; синці та садна на обличчі та шиї, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів рукою затиснутою в кулак, дії нігтів та пальців рук сторонньої особи, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 утворилися в термін та за обставин, вказаних обстеженим.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2310 від 26.10.2017 року, були виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 при проведенні судово медичної експертизи від 24.04.2017 року у вигляді рани лівої вушної раковини, синців та саден на обличчі і шиї, а також виявлений лікарем окулістом крововилив в кон`юнктиву правого очного яблука з розвитком післятравматичного кон`юнктивіту відноситься до: рана лівої вушної раковини, крововилив в кон`юнктиву правого очного яблука з розвитком післятравматичного кон`юнктивіту, синця навколо правого ока до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, інші тілесні ушкодження до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження за механізмом та обставинами свого утворення можуть відповідати показам потерпілого при проведенні слідчого експерименту за його участю.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 10.10.2017 року, останній детально розповів про обставини та показав на місці механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 23.04.2017 року близько 21 години за адресою у АДРЕСА_6 .

З протоколу огляду предмету від 17.10.2017 року слідує, що було оглянуто наданий потерпілим ОСОБА_10 . CD диск з фотокартками в кількості 16-ти штук від 23.04.2017 року, на якому зображений ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями, а саме: синцями та саднами на обличчі та шиї, раною лівої вушної раковини. Постановою від 17.10.2017 р. про визнання диску речовим доказом.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

Показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , є послідовними, логічними, узгодженими між собою та іншими доказами та спростовують версію обвинувачених про те, що потерпілим чинились неправомірні дії відносно них.

Зламана ручка вхідних дверей про що вказували свідки та потерпілий підтверджує, що неправомірні дії почали чинити саме обвинувачені.

Зазначені свідки, а також і свідок ОСОБА_20 , підтвердили наявність у потерпілого тілесних ушкоджень ці обставини стверджуються і іншими письмовими доказами, в тому числі медичними документами, висновками СМЕ.

Посилання захисника про неможливість використання як доказів витягу з ЄРДР, протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення, рапорту поліцейського є необґрунтованими, оскільки зазначені письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 84-86, 99 КПК України, а тому підстав для визнання їх недопустимими не має.

Крім того, не відповідають дійсності твердження про те, що судом не досліджувалися протоколи слідчих експериментів за участі обвинувачених, оскільки ці обставини спростовуються матеріалами провадження.

Судом у вироку в повному обсязі досліджено всі обставини вчинення правопорушення, а також надано оцінку та спростовано версію сторони захисту.

На думку колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційних скарг обвинувачених про їх непричетність до заподіяння потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та правильно кваліфікував їх дії.

Покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до обвинувачених положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Твердження захисника в даній частині без посилання на конкретні норми закону є необґрунтованими.

Статею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Закон України «Про зайнятість населення» надав визначення поняттю «працездатна особа», відповідно до якого це особи віком від 16 років, які проживають на території України і за станом здоров`я здатні до активної трудової діяльності.

Згідно пояснень обвинувачених їх сестра доглядає за дитиною інвалідом.

Однак, із аналізу норм 2 вищевказаних законів, вона не відноситься до категорії непрацездатних громадян та навпаки є працездатною особою.

Крім того, жодним з обвинувачених документів, які підтверджують їх непрацездатність не надано, а отже обидва є працездатними особами, що виключає можливість застосування до останніх амністії відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 щодо необгрунтованої відмови судом у задоволенні певних позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на його користь 1893,76 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 40 000 грн. моральної шкоди. (а.с. 83-85)

Колегія суддів вважає, що відмова суду першої інстанції у задоволенні позову потерпілого про стягнення з обвинувачених на його користь матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров`я є необґрунтованою.

Так, потерпілий ОСОБА_10 з 23.04.2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні у КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Горбачевського» Житомирської обласної ради у зв`язку з отриманими травмами, а з 24.04.2017 року по 05.05.2017 року в поліклініці №1 КУ ЦМЛ № 1.

В період лікування, ним згідно до чеків, копії яких були долучені до позовної заяви, а оригінали до апеляційної скарги на придбання ліків, шприців, медичних перчаток, допоміжних медичних розчинів, магнітно-резонансну томографію, тощо було витрачено кошти в розмірі 1893,76 грн.

Зазначені обставини підтверджуються чеками: № від 03.05.2017 року на суму 55,75 грн., № від 03.05.2017 року на суму 15,30 грн., № від 25.04.2017 року на суму 7,15 грн., №0003 від 27.04.2017 року на суму 162,07 грн., чек №155318 від 26.04.2017 року на суму 20,65 грн., чек №155345 від 26.04.2017 року на суму 29,60 грн., чек №155330 від 26.04.2017 року на суму 11,32 грн., чек №0083 від 25.04.2017 року на суму 94,58 грн., чек № від 24.04.2017 року на суму 191,57 грн., чек №161343 від 30.04.2017 року на суму 54,33 грн., чек №264829 від 25.04.2017 року на суму 68,92 грн., чек №155603 від 03.05.2017 року на суму 46,29 грн., чек №б/н від 28.04.2017 року на суму 870,03 грн., чек №50830 від 27.04.2017 року на суму 1,97 грн., чек №155213 від 24.04.2017 року на суму 53,57 грн., чек №265029 від 27.04.2017 року на суму 66,78 грн., чек №155346 від 26.04.2017 року на суму 20,65 грн., чек №0042 від 25.04.2017 року на суму 23,23 грн., чек №20299 від 10.05.2017 року на суму 18,39 грн., чек №154508 від 10.05.2017 року на суму 110,51 грн., чек №20298 від 10.05.2017 року на суму 24,92 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про те, що потерпілим не доведено витрати на лікування на суму 1893,76 грн., а тому стягує на користь потерпілого 1893,76 грн., документально підтвердженої матеріальної шкоди завданої йому ушкодженням здоров`я, яка включає витрати на придбання ліків, шприців, перчаток медичних, допоміжних медичних розчинів, магнітно-резонансну томографію в період амбулаторного лікування у медичному закладі.

Також, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинувачених моральної шкоди в розмірі 7000 грн., оскільки суд не в повній мірі врахував вік потерпілого, глибину його душевних страждань з приводу вимушеного лікування внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень, винуватцями яких є обвинувачені, погіршення стану здоров`я потерпілого та часу на відновлення стану, що існував до вказаних подій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині вирішення цивільного позову підлягає зміні зі збільшенням розміру відшкодування обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки шкода потерпілому заподіяна спільними неправомірними взаємопов`язаними між собою діями обвинувачених, які діяли з єдиним наміром, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст.1190 ЦК України ця шкода підлягає відшкодуванню в солідарному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову - змінити.

Збільшити розмір відшкодування та стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_10 - 1893,76 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: