печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч.ч. 2,3 ст. 258, ч.ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 343, ч.ч. 1,2,4 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2018 слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 за погодженням із прокурором, другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 +, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч.ч. 2,3 ст. 258, ч.ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 343, ч.ч. 1,2,4 ст. 345 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003067 від 01.06.2016 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст.125; ч. 2 ст. 129; ч.3 ст. 146; ч. 2 ст. 147; ч. 2 ст. 194; ст. 257; ч. ч. 2, 3 ст.258; ч. ч. 1, 2 ст.263; ч. 1 ст. 279; ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 342; ч. 1 ст. 343; ч.ч.1, 2, 4 ст. 345 КК України.

Вказане кримінальне провадження виділено з кримінального провадження №0000071 від 15.06.2013 за фактами створення банди з числа представників Добровольчого українського корпусу військово-політичного руху «Правий сектор» та вчинення у її складі низки злочинів.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що 23.05.2016 оголошено підозру ОСОБА_6 при цьому, вручити йому письмове повідомлення про підозру не виявилось можливим у зв`язку з невстановленням місця знаходження, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Слідчий зазначає про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_6 переховувався та в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити новий умисний злочин.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід неможливо обрати.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 27.11.2018 о 14-10 год.

Прокурори в судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просив задовольнити, зазначивши, що обрання іншого запобіжного заходу не передбачено.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що на початку 2014 року ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 створили банду з метою вчинення злочинів корисливої та насильницької спрямованості. При цьому ОСОБА_6 взяв активну участь у формуванні банди, розробляв її цілі та завдання, принципи побудови та діяльності, а також безпосередньо брав участь у вчиненні злочинів.

До складу групи постійно входили, крім нього, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Епізодично, з урахуванням вчинення конкретних злочинів, до складу банди приєднувались ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші невстановлені слідством особи.

Для озброєння банди ОСОБА_6 та інші організатори банди з невстановлених слідством джерел, за рахунок коштів, отриманих від злочинної діяльності, незаконно набували самостійно та організували набуття учасниками банди різної бойової вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу. Також члени банди набували зброю безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Керуючи бандою, ОСОБА_6 та інші її організатори також самостійно придбали без передбаченого законом дозволу та достовірно знали про наявність в організованій групі різної вогнепальної бойової зброї, боєприпасів та вибухових речовин, які складали загальну власність банди та особисто здійснювали носіння та зберігання цієї зброї, бойових припасів та вибухових речовин.

З метою подальшого вчинення злочинів співорганізаторами і членами банди придбано автоматичну та іншу заборонену законодавством України для вільного обігу і використання зброю, а також транспортні засоби, що не мали реєстрації або мали іноземну реєстрацію, у зв`язку з чим не мали законних підстав знаходитись і використовуватись в Україні. Так, за невстановлених слідством обставин членами групи придбано на території України, у тому числі в зоні проведення антитерористичної операції на сході України (далі, АТО) вогнепальну зброю автомати «МШ», «АК» різних модифікацій (у тому числі «Вулкан-Т», «АКМ», «АКСУ», «Вулкан-ТК»), кулемети «ПК» різних модифікацій (у тому числі «ПКМ»), гвинтівки «СВД», пістолети-кулемети «Скорпіон», пістолети «ПМ», боєприпаси до неї - патрони для військової (у тому числі, з кулями бронебійно-запалюючої дії) та мисливської зброї, а також гранати осколкової (РГД-5, Ф-1; РГО; РГН) та світло-звукової дії, гранатомети «РПГ-22», «РПГ-26», оптичні приціли, радіостанції, штик-ножі. Крім того, у вказаний період часу члени групи придбали мисливську вогнепальну зброю карабіни «Форт» (моделей «201», «202» та інших), «Вепр», «Тигр», гвинтівки «Сайга» та «Орсіс», частину з яких переробили для ведення автоматичного вогню.

Для прикриття злочинної діяльності вказаними особами використовувалась патріотична символіка, а з метою відвернення уваги від фактичної злочинної спрямованості діяльності організації і створення їй позитивного іміджу у суспільстві наголошувалось на окремих фактах епізодичної участі окремих членів Добровольчого українського корпусу військово-політичного руху (далі, ДУК ВПР) «Правий сектор» в проведенні АТО. При цьому, відповідно до наданої командуванням Сухопутних військ Збройних сил України інформації, жоден з членів створеної банди не виконував бойових наказів командування та не приймав участі у зареєстрованих бойових зіткненнях. Фактично, перебування у зоні АТО використовувалось членами банди виключно для пошуку та придбання зброї, а також для переховування від правоохоронних органів та органів військового правопорядку, у тому числі від розшуку у зв`язку з ухиленням від призову на військову службу.

У подальшому, з урахуванням викладеного, з метою штучної легалізації та одержання доступу до зброї і міст її знаходження, у тому числі у зоні проведення антитерористичної операції на сході України, вказана вище банда була структурована, як один з підрозділів Добровольчого українського корпусу військово-політичного руху (далі, ДУК ВПР) «Правий сектор», та організаційно визначена як 1-й запасний батальйон ДУК ВПР « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Члени банди з метою привернення уваги до своєї діяльності та залучення до групи нових членів, а також для створення позитивного іміджу і відвернення уваги суспільства від вчинюваних злочинів, поширювали в засобах масової інформації відомості про 1-го запасний батальйон ДУК ВПР « ІНФОРМАЦІЯ_2 », здійснювали масові заходи від імені вказаної організації.

Протягом 2014 - 2015 років учасниками створеної банди, до складу якої входив ОСОБА_6 , з використанням заздалегідь підготованих за вказаних вище обставин засобів (вогнепальної зброї, військового обмундирування і спорядження, транспортних засобів та засобів зв`язку) скоєно низку умисних злочинів на території Закарпатської та інших областей. Так, членами банди 22.02.2014 здійснено напад на начальника МП «Чоп» Закарпатської митниці ОСОБА_20 , якому спричинено тілесні ушкодження; 20.03.2014 - напад на заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_21 , якому також спричинено тілесні ушкодження; 24.03.2014 - пограбування бази відпочинку «Ведмежа діброва» у Воловецькому районі Закарпатської області, в ході якого пострілами з автоматичної зброї спричинено пошкодження автомобілю «Хюндай» УМВС України в Закарпатській області; 19.06.2014 - напад на ТОВ «Роял-лото» у м. Ужгороді, пов`язаний з спричиненням значної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна товариства; 05.12.2014 - захоплення приміщення Ужгородського національного університету з метою отримання протиправної вигоди від усунення та зміни керівництва закладом; 03.02.2015 протиправне затримання та позбавлення волі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ; 24.06.2015 - напад на інспекторів ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС УДАІ УМВС України в Закарпатській області з метою унеможливлення затримання останніми вантажного автомобілю, водій якого вчинив порушення правил дорожнього руху; 11.07.2015 - терористичний акт, захоплення неповнолітнього заручника та низку інших злочинів у м.Мукачевому.

Протягом 2014 - 2015 років також здійснювалось протиправне придбання, перевезення вогнепальної зброї з території проведення антитерористичної операції до місць дислокації банди на території Закарпатської області, а також зберігання цієї зброї.

Так, тільки 11.07.2015 в ході обстрілу з використанням автоматичної зброї, ручних гранатометів та гранат зазначеними вище особами знищено службові автомобілі - Мукачівського МВ УМВС України «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », УДАІ УМВС України в Закарпатській області «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », які повністю згоріли на місці події, а також частково пошкоджено службові автомобілі Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - «ГАЗ 33213», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_5 », «Богдан - ISUZU А-09212», державний реєстраційний номер « НОМЕР_6 », а також службовий автомобіль НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області «Хюндай», державний реєстраційний номер « НОМЕР_7 », та інші автомобілі УМВС України в Закарпатській області.

За результатами вчиненої членами банди стрілянини тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості отримали 7 працівників правоохоронних органів та тяжкі тілесні ушкодження отримала 1 цивільна особа. Крім того, легкі тілесні ушкодження отримав 1 працівник правоохоронних органів та 3 цивільні особи. Також, від уражень кулями та осколками гранат спричинено матеріальної шкоди 6 мешканцям прилеглих будинків та власникам 3 транспортних засобів. Ураження кулями та осколками гранат також спричинено майну АЗС «Народна», інших автозаправочних станцій, автосалонів та магазинів, розташованих на трасі «Київ-Чоп». Всього внаслідок вказаного злочину спричинено матеріальної шкоди на суму понад 10 млн.грн.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: висновками судових експертиз (судово-медичних, судово-балістичних та інших); протоколами допитів свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та інших; протоколом веб-сторінки мережі Інтернет; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_37 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та інших; протоколами впізнання зі свідком ОСОБА_37 , ОСОБА_31 , ОСОБА_30 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_38 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ; іншими доказами зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в противагу чому сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували доводи, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, підозрюваних, обвинувачених з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні щодо вчинених ним кримінальних правопорушень, продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється або вчинити нові, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 23.05.2016 оголошено підозру ОСОБА_6 . При цьому, вручити йому письмове повідомлення про підозру не виявилось можливим у зв`язку з невстановленням місця знаходження, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За інформацією Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від 21.06.2018, розшукуваного ОСОБА_6 згідно повідомлення НЦБ Інтерполу в Словацькій Республіці затримано 18.06.2018 у місті Кошице.

Працівниками Робочого апарату Укрбюро Інтерполу 26.11.2018, розшукуваного ОСОБА_6 було доставлено в Україну в рамках клопотання Генеральної прокуратури України про екстрадицію підозрюваного.

26.11.2018 Печерським районним судом м. Києва ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зобов`язано у разі його затримання доставити до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

26.11.2018 о 20 годині 13 хвилин ОСОБА_6 було затримано компетентними органами України.

Також, стороною обвинувачення доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як в ході досудового розслідування встановлено ОСОБА_6 підозрюється в організації банди та участі у вчинюваних нею нападах, а також у вчиненні у складі банди злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст.125; ч. 2 ст. 129; ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 147; ч. 2 ст. 194; ст. 257; ч. ч. 2, 3 ст. 258; ч. ч. 1, 2 ст.263; ч. 1 ст. 279; ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 342; ч. 1 ст. 343; ч. ч. 1, 2, 4 ст. 345 КК України, а саме:

- терористичного акту, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та привернення уваги громадськості до своїх політичних поглядів, з застосуванням зброї, пов`язаного з вчиненням вибухів та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини та призвели до загибелі людини;

- погрози вбивством, з застосуванням вогнепальної зброї та вибухових пристроїв, що свідчило про реальні підстави побоюватися здійснення погроз;

- терористичного акту, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та привернення уваги громадськості до своїх політичних поглядів, з застосуванням зброї, пов`язаного з вчиненням вибухів, підпалів та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини та призвели до заподіяння значної матеріальної шкоди та інших тяжких наслідків, у тому числі тяжких тілесних ушкоджень людині;

- блокування транспортних комунікацій шляхом їх перекриття транспортними засобами та озброєними особами, яке порушило нормальну роботу транспорту та створило реальну небезпеку для життя людей, повторно;

- умисного заподіяння легких та тяжких тілесних ушкоджень працівникам правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, а також погрози вбивством та насильством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, повторно;

- умисного знищення та пошкодження чужого майна шляхом вибуху та іншими загально небезпечними способами, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах та спричинило інші тяжкі наслідки;

- придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, а також носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу,

- умисного заподіяння групою осіб тяжкого тілесного ушкодження, з метою залякування потерпілого та інших осіб;

- умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності потерпілим;

- позбавлення волі людини способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з заподіянням йому фізичних страждань, організованою групою;

- впливу на працівника правоохоронного органу з метою перешкоджання виконання ним службових обов`язків;

- хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчиненого групою осіб, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, пов`язаного з опором представникам громадськості, яка виконувала обов`язки з охорони громадського порядку, та громадянам, які припиняли хуліганські дії, а також з застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень;

- опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків;

- захоплення неповнолітньої особи як заручника з метою спонукання службових осіб до утримання від вчинення будь-яких дій як умови звільнення заручника, організованою групою, з погрозою знищення людей;

- розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою організованою групою осіб, які раніше вчинили бандитизм, поєднаного з проникненням у приміщення та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, вважаю необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, враховуючи, що ОСОБА_6 .

Разом з тим, звертаю увагу, що при написанні повного тексту судового рішення, слідчим суддею виявлено описку, у резолютивній частинах короткого тексту ухвали, а саме не вірно зазначено по батькові підозрюваного « ОСОБА_39 », замість вірного « ОСОБА_40 » відтак вважаю за необхідне вказану описку виправити.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Севастополь, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч.ч. 2,3 ст. 258, ч.ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 343, ч.ч. 1,2,4 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 26 листопада 2018 року по 24 січня 2019 року.
Ухвала слідчого судді оголошена підозрюваному ОСОБА_6 .
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 14 год. 20 хв. 03 грудня 2018 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1