ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №712/924/19
Провадження №1-кп/712/339/19

20 лютого 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000002 внесеного 15.01.2019 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, командира відділення військової частини НОМЕР_1 ,приймав участь в антитерористичній операції на сході України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проходячи військову службу за мобілізацією, на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 17.08.2014 о 08 год. 00 хв., після лікування, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився за місцем свого проживання у м. Умань, Черкаської області.

У зазначений період ОСОБА_4 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

22.01.2019, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину підсудного ОСОБА_4 у скоєнні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, приймав участь в антитерористичній операції на сході України.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_4 із зізнанням, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також участь в антитерористичній операції на сході України.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

Суд, на підставі вищевказаного, а також за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_4 , вважає за можливе на підставі ч.1 ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання - штрафу, не зазначеного в санкції ч.3 ст.407 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 ..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №0000002 заявлено не було. Процесуальні витрати, а також речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.53, 69 КК України, ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 450 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень, який підлягає стягненню у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий ОСОБА_1