КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ФГ «Сокіл» адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на суми ліміту ПДВ, що знаходяться на спеціальному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ ДФС України №7217 та належить ТОВ «ФГ «Сокіл» (код 41125264).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 червня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що сума ліміту є сумою податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні, тобто просто показником, який обчислюється за формулою та становить певний ліміт, який неможливо перевищити під час реєстрації податкових накладних. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 року №1177 затверджено «Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість». Відповідно до пункту 4 Порядку №569, рахунок у системі електронного адміністрування податку рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на яким таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідний для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладна та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку. Таким чином, є можливим арештувати грошові кошти, які знаходяться на електронному рахунку платника податків, відкритому в Держказначействі, але оскаржуваною ухвалою арештовано не грошові кошти, а суми ліміту ПДВ, які не містяться на рахунку, а розраховуються програмним забезпеченням та зазначаються у СЕА ПДВ та у витягах до неї. Тобто, ухвалою слідчого судді арештовано не грошові кошти, які можна конфіскувати, не майно, не цінності, не матеріальні об`єкти, а абстрактне право підприємства реєструвати податкові накладні в електронній системі, що повністю позбавляє підприємство здійснювати продаж товарів та взагалі здійснювати підприємницьку діяльність. Крім того, арештований ліміт сум ПДВ взагалі не може бути речовим доказом, оскільки не є майном, здобутим від вчинення злочину.

Щодо строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що клопотання слідчого розглядалось у відсутність представника власника майна, копія оскаржуваного рішення отримана лише 18.03.3019 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 04.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

06.06.2018 року старший слідчий СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на суми ліміту ПДВ, що знаходяться на спеціальному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ ДФС України №7217 та належить ТОВ «ФГ «Сокіл» (код 41125264), посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, на думку колегії суддів, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Між тим, як вбачається з внесеного органом досудового розслідування на розгляд слідчого судді клопотання про арешт майна, в ньому ставиться питання про арешт коштів - суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «ФГ «Сокіл» (код 41125264).
Разом з тим, згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на наведену норму закону, накладення арешту на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) є неможливим з огляду на те, що жодна мета такого арешту не може бути досягнута, а відсутність мети арешту майна не дає правових підстав накласти на нього арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ФГ «Сокіл» адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на суми ліміту ПДВ, що знаходяться на спеціальному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ ДФС України №7217 та належить ТОВ «ФГ «Сокіл» (код 41125264), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , про арешт майна, а саме сум ліміту ПДВ, що знаходяться на спеціальному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ ДФС України №7217 та належить ТОВ «ФГ «Сокіл» (код 41125264), - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2198/2019 Категорія ст.170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1