Справа № 464/324/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/82/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002266 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2019 року застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Лучисте міста Алушти

АР Крим,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2

запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави.

Визначенострок дії ухвали 60 днів, тобто до 29 березня 2019 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 115260 гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено строком на два місяці наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого за його викликом; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи ; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України та паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснено, що у разі невиконання даних обов`язків, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

На ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2019 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що слідчим чи прокурором не доведений жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України. До клопотання слідчого не було долучено жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість оголошеної підозри.

Вказує на істотні порушення норм КПК України та норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що в суді першої інстанції не було доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження від 27 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002266 внесені відомості стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
29 січня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що у невстановлений слідством час та спосіб, у невстановлених осіб, з метою збуту, придбав психотропну речовину, метилендіоксиметамфатамін (МДМА), психотропну речовину амфетамін, наркотичний засіб канабіс та, усвідомлюючи, що вказані речовини є особливо небезпечними психотропними речовинами та наркотичними засобами, обіг яких заборонено, та достовірно знаючи, що за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин передбачена кримінальна відповідальність, упакував їх та розфасував у поліетиленові пакети та зберігав з метою збуту за місцем свого тимчасового проживання у квартирі АДРЕСА_3 .

В подальшому, в період часу з 15 год. 55 хв. по 16 год. 35 хв. 26 липня 2018 року в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 20.07.2018 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено придбану раніше психотропну речовину та наркотичний засіб, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, в якій міститься амфетамін, що відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 0,0882 г, подрібнену речовину рослинного походження темно-зеленого кольору, в якій міститься тетрагідроканнабінол і є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 65,9 г, тридцять чотири таблетки блідо-коричневого кольору та фрагменти блідо-коричневого кольору, таблетку зеленого кольору, в яких виявлено 3,4-метилендіоксиметамфатамін (МДМА), що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 6, 2691 г, що є великим розміром.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку було повідомлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 26.07.2018 року, речовими доказами, протоколом огляду предметів, висновком експертизи № 3/771 від 4.10.2018 року, протоколом огляду предмета від 2.01.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 .
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , який не судимий, позитивно характеризується, працює, на обліку в лікарів нарколога та психоневролога не перебуває, має місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, що в сукупності давало підстави застосування підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то слід зазначити, що слідчим суддею при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу були враховано дані, що характеризують особу підозрюваного, проте слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Згідно ст. 182 КПК України розмір застави визначається суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обгрунтовано прийняв рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та правильно визначив розмір застави в межах, визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 115 260 грн., який, з врахуванням наведених ризиків і особи ОСОБА_7 , буде гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечить його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючисьст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4