У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційні скарги прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 березня 2019 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тинда Амурської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: востаннє 02.07.2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70, 71 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі; 10.09.2014 року звільнений з Арбузинської ВК №83 на підставі ЗУ «Про амністію» у 2014 року від 08.04.2014 року,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України

- обрано запобіжний обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 квітня 2019 року включно.
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/172 /19 Слідчий суддя: ОСОБА_8

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

про обрання запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_9
захисник: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6
В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2019 року скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 квітня 2019 року та встановити розмір застави у розмірі 1 921 000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одна тисяча) грн., що становить тисячу розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2019 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.04.2019 року включно.
Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. та обов`язки, з числа передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України, які будуть покладені на нього у разі внесення застави, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, не відлучатися з місця проживання без дозволу зазначених осіб, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що у ході судового розгляду органом досудового розслідування доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Крім того, наполягає, що наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доведено в повній мірі, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України.

До того ж вважає визначений розмір застави недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки він значно менший від суми матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_6 таємним викраденням чужого майна.

Захисник не погоджується з рішенням слідчого судді, оскільки вважає, що органом досудового розслідування було допущено ряд процесуальних помилок, які призвели до незаконного затримання його підзахисного та незаконного обшуку у нього. Апелянт вважає, що тим самим було порушено права його підзахисного.

Крім того, зазначає, що суддею не взято до уваги той факт, що серед вилучених предметів були речі самого підозрюваного, про що надано відповідні документи.

Вважає неприпустимими посилання слідчого судді на матеріали справи, оскільки, за його думкою, вони не доводять причетність ОСОБА_6 до злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

До того ж, наполягає, що прокурором не доведені ризики, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно його підзахисного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , про обрання відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлені наступні обставини.
Вознесенським відділом поліції ГУНП в Миколаївської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000426, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2019 року за фактом таємного викрадення грошових коштів та ювелірних прикрас ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
02.03.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що 28 лютого 2019 року, у період часу з 19:00 год. по 23:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у м. Вознесенську Миколаївської області, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого по АДРЕСА_2 , де керуючись корисливим умислом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю господарів та перехожих громадян, відтиснули раму металопластикового вікна житлового будинку. Далі, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 реалізуючи свій злочинний намір, через пошкоджене ними вікно, проникли до приміщення кімнат будинку, звідки таємно викрали грошові кошти та ювелірні золоті прикраси ОСОБА_11 , а саме: грошові кошти в сумі 56 000 грн., грошові кошти в сумі 36000 доларів США, що в перерахунку на національну валюту України становить 97 1739, 5 грн., 15000 ЄВРО, що в перерахунку на національну валюту 461009,41 грн., та золоті прикраси, якими розпорядилися на власний розсуд.
В результаті чого, протиправними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальний збиток на загальну суму 1 525 825,91 грн.
03 березня 2019 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. 1,3,5 ст.177 КПК України.
Після вивчення матеріалів клопотання, допиту учасників судового провадження слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного злочину та доведеність існування заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на вищевказані обставини, з огляду на позиції учасників процесу, дані про особу підозрюваного, обґрунтованість підозри, доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прийшов до висновку, що запобігти сукупності вказаних ризиків шляхом обрання іншого запобіжного заходу не можливо. З визначенням застави у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 153 680 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та захисника на підтримку апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд прийшов до наступного.

При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи, передбачені ст.ст. 176-178 КПК України, так і спеціальні положення, що регламентують підстави та порядок застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою (ст. 183 КПК України).

Також слідчим суддею при вирішенні питання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу дотримані всі визначені у ч. 1 ст. 194 КПК України критерії та враховані докази таких обставин:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий та прокурор;
3) недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що Вознесенським відділом поліції ГУНП в Миколаївської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000426. Зауважено, що 02.03.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.185КК України.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що здобуті на даний час органом досудового розслідування докази в достатній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Така обгрунтованість підтверджується протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколом затримання ОСОБА_6 від 02.03.2019р., згідно якого у останнього вилучено грошові кошти та ланцюжок із хрестиком; протоколом пред`явлення речей свідку для впізнання від 02.03.2019р., протоколом пред`явлення речей потерпілому від 02.03.2019р. для впізнання та іншими письмовими доказами.

Також, зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України .

Крім того, оскільки максимальний розмір покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим, становить від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, усвідомлення неминучості настання покарання може сприяти діям підозрюваного, направленим на незаконний вплив на потерпілого та свідків з метою залякування та штучного створення собі алібі.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість не погашена.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтоване сукупністю доказів вчинення підозрюваним умисного особливо тяжкого злочину та наявністю вказаних ризиків.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, убезпечить потерпілого та свідків по цьому кримінальному провадженню від незаконного впливу з боку підозрюваного.

Щодо вимог апеляційної скарги прокурора відносно визначення значно більшого розміру застави ОСОБА_6 , то вони задоволенню не підялягають з огляду на наступне.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному застави в сумі 153 680 гривень, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи даний розмір застави слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення поклав наявність таких обставин, як скоєння особливо тяжкого злочину та враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини кримінального правопорушення слідчий суддя, підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано визначив розмір застави відповідно до пункту 3 частини 5 статті 182 КПК України, в сумі 153 680 гривень, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя належним чином умотивував розмір застави. При цьому було враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, інші данні про його особу та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.
Окрім того, у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під варту відносно ОСОБА_6 , слідчим і прокурором взагалі не порушувалось питання, щодо застосування до підозрюваного застави та її розміру, відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України.
За такого вимога прокурора щодо призначення виключно високого розміру застави, в 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є безпідставною.
Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Апелянтами не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407 ч. 3, 424 ч. 4, 537 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2019 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: