Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
188/413/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти правосуддя; Порушення правил адміністративного нагляду.
Надіслано судом: 24.04.2019. Зареєстровано: 25.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 02.05.2019.
Дата набрання законної сили: 25.05.2019
Номер судового провадження: 1-кп/188/92/2019
Справа № 188/413/19
Провадження № 1-кп/188/92/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 12.03.2019, що надійшов 03.04.2019 від заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 10.04.1987 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 229-6, ст. 229-4, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією майна, ст.14 - лікування від наркоманії, звільнений 16.05.1992 по відбуттю строку покарання;

2) 08.02.1993 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 206, ч.3 ст. 222, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільнений 11.12.1999 по відбуттю строку покарання;

3) 04.03.2002 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.81, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 04.03.2006 по відбуттю строку покарання;

4) 23.10.2008 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

5) 18.05.2009 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч. 1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 23.10.2008, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 09.08.2012 умовно - достроково з невідбутим строком 5 місяців 24 дні;

6) 20.12.2012 Ленінським районним судом м. Харків за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 18.05.2009, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців, звільнений 20.01.2014 по відбуттю строку покарання;

7) 08.08.2014 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 310 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

8)11.09.2014 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

9) 13.11.2014 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2014, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 03.09.2018 по відбуттю строку покарання;

10) 14.03.2019 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняті і не погашені судимості, на шлях виправлення не став, потрібних висновків для себе не зробив, своєї поведінки не змінив та вчинив умисний злочин за таких обставин.

ОСОБА_3 був засуджений вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 за ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки6 місяців.

03.09.2018 ОСОБА_3 був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання. Після звільнення з місць позбавлення волі стосовно ОСОБА_3 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2018 було встановлено адміністративний нагляд на строк на 1 рік.

27.10.2019 ОСОБА_3 ознайомився з ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2018 року про встановлення відносно нього адміністративного нагляду строком на один рік з обмеженнями у вигляді заборони виходу з дому (квартири) з 22 години 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин; заборони виїзду за межі міста в особистих справах; заборони знаходження в місцях розлиття спиртних напоїв та покладено обов`язок з`являтися на реєстрацію до поліції два рази на місяць. Факт ознайомлення з указаною ухвалою підтверджується його особистим підписом.

ОСОБА_3 , в порушення вимог Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», будучи обізнаним про встановлені щодо нього обмеження, реалізуючи свій умисел, направлений на порушення правил адміністративного нагляду, а саме заборони виїжджати за межі району в особистих справах без дозволу керівництва Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють нагляд, в період з 05.03.2019 року до 13.03.2019 з метою ухилення від адміністративного нагляду умисно самовільно залишив своє місце проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та перебував за межами Петропавлівського району без дозволу Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Тим самим ОСОБА_3 умисно порушив правила адміністративного нагляду.

Під час досудового слідства 26.03.2019 прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норми ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою:

підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду; щодо покарання у виді арешту на строк два місяці.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, яке правильно кваліфіковане як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, і згідно з ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого, що в матеріалах досудового розслідування достатньо доказів вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Прокурор просив затвердити угоду між ним і підозрюваним ОСОБА_3 і зауважив, що вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 має виконуватися окремо.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, обрана в межах санкції ст.395 КК України, існують фактичні підстави для визнання винуватості, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 26 березня 2019 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України та роз`яснення, що надане у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», попередній вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_3 має виконувати окремо, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, в період з 05.03.2019 року до 13.03.2019, тобто до постановлення вироку від 14.03.2019.

Потерпілих від цього кримінального правопорушення немає.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його застосування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 374, 394, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 26.03.2019 уклали прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді арешту на строк два місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 стосовно ОСОБА_3 виконувати окремо.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...