ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/155/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/43/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

уддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

з участю прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ;

захисника- ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8 ;

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження №11-кп/817/43/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.08.2018 року щодо: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання за вказаною статтею штрафу у розмірі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_10 65000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Позовні вимоги потепілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду у звязку з тим, що позовна вимога не відповідає вимогам ЦПК України щодо форми та змісту.

Вирішено питання про стягнення витрат за проведення судових експертиз та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 6 жовтня 2016 року близько 16 год. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-2121, д.н.з. НОМЕР_1 , у світлу пору доби в порушення вимог пунктів 1.5,1.10 ( в частині визначення поняття дати дорогу, дорожня обстановка,небезпека для руху), 2.3 б і д Правил дорожнього руху України належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, неправильно вибрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями, не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоровю громадян, завдати матеріальних збитків, розпочав рух заднім ходом з території автобусної зупинки Банк, що розташована по вул.Тернопільській в м.Бережанах, Тернопільської області, позаду відділення Ощадбанку, перед початком руху, в порушення п.п.10.1 та 10.9 ПДР України не переконався що це буде безпечно та не створюватиме небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, в той час як пішоход ОСОБА_10 знаходилась на території автобусної зупинки Банк, позаду вищевказаного автомомбіля, де стояла нахилившись над совєю ручною поклажею, в результаті чого водій ОСОБА_6 скоїв наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля ВАЗ-2121, д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 , яка стояла в момент первинного контакту.

В результаті вищезгаданої ДТП пішоход ОСОБА_10 отримала тілесне ушокдження у виді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки, яке не було небезпечним для життя та у своємму клінічному перебігу супроводжувалось тривалим (більше 21 день) розладом здоровя та належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації його дій, а також призначеного судом покарання просить вирок суду змінити в частині задоволеного цивільного позову про стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, просить вирішити цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на підставі доказів, які містяться в матеріалах провадження, а про позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди зменшити до 5000 грн. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Мотивує вимоги тим, що задовольняючи позов про стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди у сумі 65000 грн. суд порушив засади розумності, виваженості та справедливості, не врахував вік та стан здоровя потерпілої, яка є особою похилого віку, вчинення ним злочину з необережності, обставин, за яких скоєно злочин, зокрема, того що при здійсненні маневру він не міг бачити потерпілу позаду керованого ним автомобіля, оскільки вона зупинилась та нагнулась до своєї ручної поклажі, а тому вважає що не допустив грубих порушень ПДР України. Посилається на неврахування судом його матеріального стану, оскільки він не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, неподання потерпілою доказів на підтвердження зміни способу її життя внаслідок отриманих травм та пережитих душевних страджань, проходження нею лікування без оперативних втручань, протягом нетривалого терміну часу.

Мотивуючи доводи скарги щодо безпідставного залишення судом без розгляду позову ОСОБА_10 про стягнення з нього заподіяної злочином матеріальної шкоди з звязку з його невідповідністю формі та змісту, встановленим ЦПК України, зазначає про те, що вказаний позов розглядався судом по суті, сторони наводили доводи та аргументи на підтвердження та спростування наведених у ньому обставин, а тому не міг бути залишений без розгляду, а за наслідками його розгляду суд повинен був прийняти рішення про повне чи часткове його задоовлення чи відмову. У звязку з чим просить задовольнити його частково на підтверджену ОСОБА_10 суму витрат на придбання медикаментів у розмірі 1897,57 грн, оскільки понесення інших витрат на лікування позивачкою та її представником не було доведено належними та допустими доказами, призначеннями лікуючого лікаря та відповідними документами про придбання медикаментів, а тому у задоволенні вимог про їх стягнення просить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав подану апеляцію щодо вирішення цивільного позову потерпілої в частині стягнення моарльної шкоди з викладених у ній мотивів, міркування прокурора, який просить залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, позицію представника потерпілої, який просив залишити поданий його довірителькою цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, в решті просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали та доводи апеляції, колегія прийшла до наступних висновків.

Висновок суду про винність ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину, фактичні обставини справи, кваліфікація його дій та призначене судом покарання ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, в зв`язку з чим колегією суддів не переглядаються.

Перевіряючи доводи апелянта про стягнення на користь потерпілої заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди слід зазначити наступне.

ОСОБА_10 просила стягнути з обвинуваченого 15000 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди, яка полягала у витратах, які вона понесла на лікування у звязку з травмою, отриманою під час ДТП.

Суд залишив її позов у цій частині без розгляду у звязку з його невідповідністю вимогам ,встановленим до позовів, які предявляються у порядку цивільного судочинства.

Проте, у судовому засіданні суд розглядав вказаний позов по суті, а тому повинен був у відповідності до вимог п.1 ст.129 КПК України задоволити його повністю чи частково або відмовити у його задоволенні, а у випадку невідповідності позову у цій частині вимогам ЦПК України щодо України щодо форми та змісту позовної заяви повин був діяти згідно з п.5 ст.128 КПК України( якщо процесуальні відносини що виникли у звязку з цим позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми цивільного процесуального кодексу України), тобто до початку судового розгляду повернути позовну заяву цивільному позивачу та дати строк на усунення цих недоліків, і лише у випадку невиконання ухвали суду залишити його без розгляду.

Таким чином, суд прийняв рішення щодо цивільного позову в частині матеріальної шкоди з порушенням вимог закону, а тому воно підлягає безумовному скасуванню. В суді апеляційної інстанції представник цивільного позивача подав письмову заяву про залишення вказаного позову без розгляду, а тому колегія суддів прийшла до висновку про те, що поданий ОСОБА_10 цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 на її користь заподіяної злочином матеріальної шкоди слід залишити без розгляду у звязку з небажанням цивільного позивача розглядати вказані вимоги в порядку кримінального процесуального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди суд повністю задовольнив вимоги ОСОБА_10 та стягнув з обвинуваченого на її користь грошові кошти в сумі 65000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням виходячи з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України)

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації .

На думку колегії суддів, визначаючи розмір грошового відшкодування з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди, суд в повній мірі врахував глибину та характер пережитих нею фізичних та душевних страждань, пов"язаних з протиправними діями обвинуваченого, вік потерпілої, тривалий перебіг лікування, вимушену негативну зміну способу її життя у звязку з необхідністю постійного стороннього догляду за нею, оскільки внаслідок травми не може самостійно ходити та прикута до ліжка.

А тому, стягнута судом на користь потерпілої ОСОБА_10 сума грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 65 000 грн., є обґрунтованою та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, в звязку з чим підстав для задоволення апеляції обвинуваченого в цій частині немає.

Отже, вирок суду першої інстанції щодо цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди підлягає зміні в частині підстав залишення його без розгляду, у звязку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення. В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.128,129, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.08.2018 року в частині цивільного позову ОСОБА_10 щодо стягнення матеріальної шкоди змінити.

Рішення суду про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди через невідповідність форми та змісту позовної заяви вимогам встановленим до позовів, які предявляються у порядку цивільного судочинства скасувати та прийняти нове, яким цивільний позов ОСОБА_10 в цій частині залишити без розгляду у звязку з поданням представником цивільного позивача заяви з такою вимогою.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи