Номер провадження: 11-сс/813/250/19
Номер справи місцевого суду: 520/1986/16 1-кс/520/408/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2016 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001104 від 13.11.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 382КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою в рамках кримінального провадження №0001104 від 13.11.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 382КК України було задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , 1979 р.н..
Обґрунтовуючи задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя прийшов до переконання, що в рамках зазначеного кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_10 було вчинено тяжкий злочин, пов`язаний із зловживанням владою, та завдано матеріальної шкоди громаді смт. Затока на суму 1 580 732 грн.; окрім того, останній навмисно, з метою приховування злочину та уникнення конфіскації, здійснив відчуження вищезазначеного житлового будинку, що може призвести до подальшого перешкоджання забезпеченню кримінального провадження та цивільного позову.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_8 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на те, що в клопотанні слідчого не доведено необхідності накладення арешту на майно та не зазначено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а ухвала слідчого судді містить лише загальні посилання на законодавство без конкретного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на будинок, оскільки: він жодним чином не причетний до вищевказаного кримінального провадження; в ухвалі не зазначено жодної інформації щодо визнання його житлового будинку речовим доказом та не зазначено, яким саме чином зазначене майно може бути використане та які саме відомості, що мають значення для кримінального провадження, воно містять.

Посилаючись на викладені обставини, власник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на житловий будинок.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України (в ред. 2016 року), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України (в ред. 2016 року), метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Із матеріалів провадження вбачається, що метою накладення арешту слідчий визначив саме забезпечення цивільного позову у разі його надходження (а.с. 3).

Водночас, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у тому, що: будучи депутатом Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровськ Одеської області та перебуваючи на посаді голови постійної комісії по земельним питанням, будівництву та екологічній безпеці та з питань законності, правопорядку депутатської етики, охорони здоров`я, народної освіти, спорту, культури, справам молоді Затоківської селищної ради, здійснив зловживання службовим становищем, зокрема, виніс та погодив на сесії селищної ради 22.09.2014 року земельні питання щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою 66 окремих ділянок, які у подальшому були затверджені селищною радою та стали підставою для вибуття з комунальної власності у приватну земельних ділянок.

Зазначені дії підозрюваного призвели до завдання територіальній громаді смт. Затока матеріальної шкоди на загальну суму 1 580 732 грн.

При цьому, будучи підозрюваним та свідомо переховуючись від органів досудового розслідування, про що свідчать ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.01.2016 року про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_10 для його участі у розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу (а.с. 27) та доручення про проведення слідчих дій (а.с. 30), підозрюваний ОСОБА_10 , будучи власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 05.11.2010 року здійснив продаж зазначеного будинку за договором купівлі-продажу 04.02.2016 року на користь ОСОБА_8 (а.с. 11).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя всебічно, об`єктивно та відповідно до діючих вимог кримінального процесуального закону оцінив всі обставини та, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також розмір завданої злочином майнової шкоди територіальній громаді, дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказаний житловий будинок задля забезпечення можливості забезпечення цивільного позову прокурора в інтересах територіальної громади (а.с. 36-39).

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що обвинувальний акт в зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 та інших осіб направлений в суд першої інстанції та на теперішній час перебуває на стадії судового розгляду по суті.
Частина 4 ст. 174 КПК України передбачає, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно була загалом подана після закінчення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги власника майна та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 170 КПК України (в ред. 2016 року), 174, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2016 р. про накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , 1979 р.н. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4