Ухвала
іменем України
14 січня 2019 року

м. Київ
справа № 583/242/18

провадження № 51-103 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року щодо нього,

встановив:

За вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгограда Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 ,раніше не судимого, засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, частиною 2 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. За епізодом крадіжки 18 листопада 2017 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК, та виправдано, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Залишено незмінним запобіжний захід утримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 03 січня 2018 року.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.
01 жовтня 2017 року засуджений ОСОБА_4 проник до нежитлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 700 грн.
14 листопада 2017 року приблизно о 12:00 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні під`їзду № 3 на АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав велосипед вартістю 2133 грн, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.
09 грудня 2017 року приблизно о 18:00 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Канцтовари» по пров. Дачному, 4 у м. Охтирці Сумської області, повторно, таємно викрав 285 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.
10 грудня 2017 року приблизно о 17:00 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні під`їзду АДРЕСА_4 , повторно, таємно викрав велосипед вартістю 3333,33 грн, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.
12 грудня 2017 року приблизно о 18:00 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні під`їзду АДРЕСА_5 , повторно, таємно викрав два велосипеди, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1119,50 грн.
15 грудня 2017 року приблизно об 11:00 ОСОБА_4 проник спочатку на подвір`я на АДРЕСА_6 , а потім і до літньої кухні, звідки таємно, повторно викрав 4 алюмінієві каструлі, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 702,74 грн.
Того ж дня приблизно о 14:00 ОСОБА_4 проник на подвір`я по АДРЕСА_6 , звідки таємно, повторно викрав алюмінієвий бідон вартістю 353 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на зазначену суму.
31 грудня 2017 року приблизно о 13:00 ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння № 58 на вул. Короленка в м. Охтирці Сумської області, діючи повторно, незаконно заволодів належним ОСОБА_12 автомобілем ИЖ 21251 (д.н.з. НОМЕР_1 ), який був у користуванні ОСОБА_13 , чим заподіяв майнової шкоди ОСОБА_12 в розмірі 13 849,50 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про зміну судових рішень щодо нього та призначення йому покарання із застосування статті 69 КК. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та жалкує про вчинені ним дії, активно сприяв розкриттю злочину, на момент вчинення злочинів перебував у складному матеріальному становищі й у стані сильної душевної та емоційної напруги і є особою, яка раніше не судима, а також посилається на відсутність негативних характеристик щодо нього.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2, 3 статті 185 КК, частиною 2 статті 289 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі ним не оспорюються та не заперечуються.
Доводи засудженого про невідповідність призначеного покарання через суворість та можливості призначення йому покарання із застосуванням статті 69 КК є необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі статтею 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційний злочин, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочинів, характер і ступінь тяжкості цих злочинів, дані про особу засудженого, який характеризується посередньо та вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілих, які не наполягали на призначенні йому суворого покарання, взяв до уваги висновок органу пробації, а також пом`якшуючі покарання обставини каяття засудженого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, усунення заподіяної ним шкоди та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Наведені обставини надали суду першої інстанції підстави для висновку, що саме такий вид покарання засудженому буде достатнім і необхідним для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Перевіряючи вказаний вирок суду, апеляційний суд додатково зважив на враховані судом першої інстанції обставини, які впливають на визначення міри покарання, а також на можливість зменшення розміру призначеного засудженому покарання шляхом застосування статті 69 КК, на підставах чого вносилася апеляційна скарга засудженого.

Наведені обставини, які слугували підставою для призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, у колегії суддів також не викликають сумнівів, оскільки при співставленні наведених засудженим у касаційній скарзі обставин з конкретними обставинами вчинення злочину вбачається, що ці обставини обґрунтовано не давали судам першої та апеляційної інстанцій підстав вважати їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину для призначення йому покарання, нижчого від найнижчої межі.
При тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу засуджений.
Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ураховуючи викладене, підстав вважати, що покарання, призначене засудженому ОСОБА_4 , є явно несправедливим через суворість, немає.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КК.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що з касаційної скарги засудженого та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для її задоволення.
Зважаючи на викладене, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3