Постанова

іменем України
14 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 183/6162/14
провадження № 51-2149км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком районного суду ОСОБА_6 засуджено: за ч. 5 ст. 191 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та займатися організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю на строк 3 роки з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та займатися організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та займатися організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю на строк 3 роки з конфіскацією майна. Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту її фактичного затримання 11 червня 2014 року. Позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» (далі Аграрний фонд) 4 309 895 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.
За вироком суду 25 вересня 2009 року згідно з наказом № 5 генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковське» (далі ТОВ «Новомосковське»), розташованого на вул. М. Головко, 7 у м. Новомосковську Дніпропетровської області, ОСОБА_6 переведено з посади головного бухгалтера на посаду фінансового директора вказаного товариства.
Відповідно до розділу ІІ посадової інструкції фінансового директора ТОВ «Новомосковське» на ОСОБА_6 було покладено виконання таких обов`язків: організація управління рухом фінансових ресурсів підприємства та регулювання фінансових відносин з метою найбільш ефективного використання всіх ресурсів у процесі виробництва та реалізації продукції, отримання максимального прибутку; здійснення керівництва роботами із формування кредитної політики підприємства; управління активами підприємства; забезпечення своєчасного надходження прибутків, оплати рахунків постачальників та підрядників, виплати відсотків, заробітної плати робітникам та службовцям тощо.
Крім того, 05 січня 2011 року генеральний директор ТОВ «Новомосковське» ОСОБА_8 уповноважив фінансового директора ОСОБА_6 представляти товариство (у тому числі підписувати договори та інші документи) під час взаємодії з контролюючими та державними установами, суб`єктами підприємницької діяльності юридичними та фізичними особами.
Таким чином, ОСОБА_6 постійно виконувала адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, тобто відповідно до примітки 1 ст. 364 КК була службовою особою.
При цьому, обіймаючи посаду фінансового директора ТОВ «Новомосковське», ОСОБА_6 була достовірно обізнаною з тим, що Дніпропетровська обласна державна адміністрація включила ТОВ «Новомосковське» до переліку зернопереробних підприємств Дніпропетровської області, з якими Аграрному фонду (юридична адреса: вул. Б. Грінченко, 1, м. Київ) рекомендовано укладати договори на переробку зерна державного інтервенційного фонду для задоволення пропозицій хлібозаводів щодо відвантаження борошна безтарним способом, розширення асортименту, забезпечення технологічних можливостей з виробництва продукції належної якості та кількості, а також зменшення витрат на транспортування.
На початку 2011 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на розтрату матеріальних цінностей державного інтервенційного фонду зерна пшениці, яке належало Аграрному фонду.
11 квітня 2011 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що ТОВ «Новомосковське» не має складських приміщень для зберігання значних об`ємів зерна, обладнання для його переробки та приміщень для зберігання продуктів переробки зерна (борошна, висівок тощо), перебуваючи в приміщенні Аграрного фонду, уклала договір № 86 П на переробку зерна пшениці з в. о. директора цього фонду ОСОБА_9 , який не був обізнаним про її злочинний умисел.
При цьому, не маючи намірів виконувати укладений договір, ОСОБА_6 планувала використати його як легальний спосіб отримання доступу до належного Аграрному фонду зерна пшениці з метою його подальшої розтрати на користь ТОВ «Новомосковське».
За умовами договору ТОВ «Новомосковське» приймає зерно Аграрного фонду і доводить його до борошномельних кондицій, забезпечує його збереження та переробку на борошно, зберігає і видає борошно Аграрному фонду, при цьому передане зерно пшениці та продукти його переробки у власність ТОВ «Новомосковське» не переходять, а обліковуються як цінності на зберіганні. Крім того, вказаним договором на ТОВ «Новомосковське» покладено обов`язок забезпечити зберігання зерна пшениці та продуктів його переробки, а також повну матеріальну відповідальність за втрату, нестачу, псування і зниження якості зерна та продуктів його переробки, звітувати про фактичні обсяги переробленої зернової сировини та про обсяги виробленої продукції.
19 квітня 2011 року ОСОБА_6 , діючи за попередньо розробленим злочинним планом з метою створення умов для розтрати зерна пшениці, отримала в Аграрному фонді складські квитанції серії АУ № 458494 від 18 жовтня 2010 року, серії АУ № 458326 від 28 вересня 2010 року та серії АТ № 321433 від 17 грудня 2010 року, оригінали дозволів на відвантаження № 41-09/1230 та на переміщення № 41-09/1231 з державного підприємства «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України (далі «Хлібна база № 73»), розташованого на вул. 40 років Перемоги, 64 у с. Павлопілля Нікопольського району Дніпропетровської області, зерна пшениці у кількості 2 230 тон, а також дозволи на відвантаження № 41-09/1232 та на переміщення № 41-09/1233 з товариством з обмеженою відповідальністю «Привільнянське хлібозаготівельне підприємство» (далі ТОВ «Привільнянське ХЗП») розташованого на вул. Шосейній, 1 у с. Ждановому Солонянського району Дніпропетровської області, зерна пшениці у кількості 2 520,412 тон.
Приблизно в другій половині квітня 2011 року ОСОБА_6 особисто надала для виконання отримані в Аграрному фонді документи керівникам підприємств зберігачів зерна, а саме директору ДП «Хлібна база № 73» ОСОБА_10 та директору ТОВ «Привільнянське ХЗП» ОСОБА_11 , які були необізнаними про її злочинний умисел.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, у травні 2011 року ОСОБА_6 , діючи з метою отримання доступу до належного Аграрному фонду зерна пшениці та його подальшої розтрати, одержала в Дніпропетровському регіональному відділенні Аграрного фонду довіреності № 1972 та № 1973 від 13 травня 2011 року на отримання 4 750,412 тон зерна пшениці, що зберігалося у ДП «Хлібна база № 73» та ТОВ «Привільнянське ХЗП».
У подальшому, в період з 9 по 11 червня 2011 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату зерна пшениці Аграрного фонду, використовуючи договір № 86 П від 11 квітня 2011 року, а також одержані в результаті його укладення дозволи та довіреність Аграрного фонду № 1973 від 13 травня 2011 року, особисто отримала зі складських приміщень ДП «Хлібна база № 73» 2 230 тон зерна пшениці загальною вартістю 4 014 000 грн та протиправно реалізувала його приватному підприємству «Обрій», розташованому на вул. Дзержинського, 24, кв. 61 у м. Дніпропетровську, тобто вчинила розтрату зерна на користь ТОВ «Новомосковське».
Крім того, 30 травня 2011 року ОСОБА_6 у такий же спосіб особисто отримала зі складських приміщень ТОВ «Привільнянське ХЗП» 2 520,412 тон зерна пшениці та в період з 10 червня по 23 серпня 2011 року незаконно передала його ТОВ «Платінум Трейдінг», розташованому на вул. Шосейній, 1 у с. Жданове Солонянського району Дніпропетровської області, для переробки на борошно, яке у вказаний період було використано ТОВ «Новомосковське» для виготовлення хлібобулочних виробів, тобто вчинила його розтрату на користь ТОВ «Новомосковське».
25 серпня 2011 року ОСОБА_6 , завершивши розтрату 4 750,412 тон зерна пшениці Аграрного фонду, маючи умисел продовжити свою злочинну діяльність, діючи за аналогічною схемою, перебуваючи в приміщенні Аграрного фонду, уклала аналогічний договір № 206 П на переробку зерна пшениці з директором Аграрного фонду ОСОБА_9 , який був не обізнаним про її злочинний умисел. При цьому, не маючи намірів виконувати укладений договір, ОСОБА_6 планувала використати його як легальний спосіб отримання доступу до належного Аграрному фонду зерна пшениці з метою його подальшої розтрати на користь ТОВ «Новомосковське».
Наприкінці серпня 2011 року ОСОБА_6 , діючи з метою створення умов для розтрати зерна пшениці, отримала в Аграрному фонді складську квитанцію серії АТ № 321522 від 31 травня 2011 року, оригінали дозволів на відвантаження

№ 41-09/310 та на переміщення № 41-09/309 з ТОВ «Привільнянське ХЗП» зерна пшениці у кількості 1 404,588 тон, які 29 серпня 2011 року особисто надала необізнаному про її злочинний умисел директору ТОВ «Привільнянське ХЗП» ОСОБА_11 для обліку та виконання.
Також наприкінці серпня 2011 року ОСОБА_6 , діючи з метою отримання доступу до належного Аграрному фонду зерна пшениці та його подальшої розтрати, одержала в Дніпропетровському регіональному відділенні Аграрного фонду довіреність № 4350 від 29 серпня 2011 року на отримання 1 404,588 тон зерна пшениці, що зберігалось в ТОВ «Привільнянське ХЗП».
Крім того, 29 серпня 2011 року ОСОБА_6 , готуючись до вчинення злочину, спрямованого на розтрату зерна пшениці Аграрного фонду, використовуючи договір № 206 П від 25 серпня 2011 року, а також одержані в результаті його укладення дозволи та довіреність Аграрного фонду № 4350 від 29 серпня 2011 року, отримала зі складських приміщень ТОВ «Привільнянське ХЗП» 1 404,588 тон зерна пшениці та у період з 29 серпня по 16 жовтня 2011 року ОСОБА_6 незаконно передала його ТОВ «Платінум Трейдінг» для переробки на борошно, яке у вказаний період було використано ТОВ «Новомосковське» для виготовлення хлібобулочних виробів, тобто вчинила розтрату зерна на користь ТОВ «Новомосковське».
За таких обставин ОСОБА_6 протягом квітняжовтня 2011 року скоїла розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, а саме зерна пшениці Аграрного фонду у кількості 6 155 тон на суму 11 506 825,00 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Її злочинні дії відобразилися в умисному невиконанні умов договорів на переробку зерна Аграрного фонду № 86 П від 11 квітня 2011 року та № 206 П від 25 серпня 2011 року шляхом незаконної реалізації зерна пшениці Аграрного фонду ПП «Обрій» та незаконної передачі зерна ТОВ «Платінум Трейдінг» для переробки на борошно, яке в подальшому було використано ТОВ «Новомосковське» для виготовлення хлібобулочних виробів.
Крім того, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, в червні 2011 року, маючи злочинний умисел, спрямований на отримання грошових коштів від незаконної реалізації ПП «Обрій» 2 230 тон зерна пшениці Аграрного фонду, а також приховання вчиненого нею злочину, діючи умисно як опосередкований виконавець, організувала та надала вказівку необізнаним про її злочинний умисел працівникам бухгалтерії ТОВ «Новомосковське» підготувати проект офіційного документа договору купівлі-продажу, згідно з яким ТОВ «Новомосковське» реалізовує на користь ПП «Обрій» борошно пшениці першого та вищого ґатунків, тобто який підтверджував факт реалізації борошна, при цьому достовірно знаючи, що це не відповідає дійсності.
29 червня 2011 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, надала проект договору купівлі-продажу борошна № 29/06-1, який містив завідомо неправдиві відомості щодо предмета угоди, генеральному директору ТОВ «Новомосковське» ОСОБА_8 , котрий будучи необізнаним про її злочинний умисел, підписав його.
У подальшому, в червнілипні 2011 року, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на отримання грошових коштів від незаконної реалізації ПП «Обрій» 2 230 тон зерна пшениці Аграрного фонду, надала директору ПП «Обрій» ОСОБА_12 для підписання та оплати завідомо підроблений нею офіційний документ договір купівлі-продажу борошна № 29/06-1 від 29 червня 2011 року, який підтверджував факт реалізації борошна пшениці першого та вищого ґатунків, що не відповідало дійсності.
Разом з цим, ОСОБА_6 , діючи умисно як опосередкований виконавець, в період червня жовтня 2011 року організувала та надала вказівку необізнаним про її злочинний умисел працівникам бухгалтерії ТОВ «Новомосковське» виготовити та підписати офіційні документи видаткові накладні № КП-0009205 від 30 червня 2011 року, № КП-0012229 від 09 серпня 2011 року, № КП-002208 від 03 жовтня 2011 року та № КП-002209 від 06 жовтня 2011 року, рахунок-фактуру № КП-0000033 від 26 липня 2011 року та відповідні податкові накладні № 845 від 29 червня 2011 року, № 846 від 30 червня 2011 року, № 1016 від 09 серпня 2011 року, № 1418 від 03 жовтня 2011 року та № 1419 від 06 жовтня 2011 року на отримання ПП «Обрій» борошна вищого та першого ґатунків від ТОВ «Новомосковське», які в подальшому надала директору ПП «Обрій» ОСОБА_12 для здійснення оплат за продаж 2 230 тон зерна пшениці Аграрного фонду на загальну суму 3 970 000 грн на рахунок ТОВ «Новомосковське».
Таким чином, у період з 29 червня по 12 жовтня 2011 року на підставі вказаних підроблених офіційних документів з банківського рахунку ПП «Обрій» на банківський рахунок ТОВ «Новомосковське» було перераховано 3 970 000 гривень нібито за реалізацію борошна вищого та першого ґатунків, що не відповідало дійсності.
Крім того, в період вересня грудня 2011 року ОСОБА_6 , будучи службовою особою фінансовим директором ТОВ «Новомосковське», маючи умисел приховати розтрату 6 155 тон зерна пшениці Аграрного фонду, отриманого нею за договорами № 86 П від 11 квітня 2011 року та № 206 П від 25 серпня 2011 року, особисто склала на своєму робочому комп`ютері в приміщенні бухгалтерії ТОВ «Новомосковське» офіційні документи інформаційні звіти (додатки № 2 та № 4 до наказу Аграрного фонду № 134 від 29 серпня 2011 року) від 02 вересня, 07 жовтня, 04 листопада та 02 грудня 2011 року, до яких внесла завідомо неправдиві відомості щодо підтвердження факту наявності на зберіганні в ТОВ «Новомосковське» зерна пшениці Аграрного фонду в кількості 6 155 тон як сировини в залишку на переробку, яке в дійсності вже було реалізовано ПП «Обрій» та передано для переробки до ТОВ «Платінум Трейдінг». У подальшому вказані інформаційні звіти ОСОБА_6 умисно надавала до Дніпропетровського регіонального відділення Аграрного фонду для звітування перед Фондом про фактичні обсяги непереробленої зернової сировини відповідно до Порядку заповнення щотижневих звітів по переміщенню та переробці зерна державного інтервенційного фонду, затвердженого наказом Аграрного фонду № 134 від 29 серпня 2011 року, який є обов`язковим для виконання підприємствами-переробниками.
За таких обставин ОСОБА_6 вчинила протягом червня грудня 2011 року складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме підроблених договору купівлі-продажу борошна № 29/06-1 від 29 червня 2011 року, видаткових накладних, рахунку-фактури та податкових накладних до нього, а також інформаційних звітів.
Апеляційний суд ухвалою від 29 серпня 2017 року залишив без задоволення апеляційні скарги засудженої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , а вирок районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить змінити судові рішення та відмовити Аграрному фонду в задоволенні позову про стягнення з неї матеріальної шкоди. Вказує на те, що питання відшкодування матеріальної шкоди було вирішено Господарським судом Дніпропетровської області, а тому районний суд безпідставно прийняв до розгляду позовну заяву Аграрного фонду. Суд апеляційної інстанції, залишивши апеляційні скарги сторони захисту без задоволення, не зазначив підстав, на яких їх визнано необґрунтованими.
Також до початку розгляду кримінального провадження по суті засуджена ОСОБА_6 звернулася до суду з письмовим клопотанням про зарахування їй у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК.

Позиції учасників судового провадження
Засуджена та захисник останньої підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити. Прокурор вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки місцевого та апеляційного судів щодо винуватості засудженої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та кваліфікації дій за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Разом із тим, перевіривши судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_6 , з огляду на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла думки, що місцевий суд, із висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 370 КПК обґрунтував обвинувальний вирок належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні й оцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно з вимогами ст. 94 КПК.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 є правильною, а покарання їй призначено відповідно до вимог ст. 65 КК з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та всіх обставин справи.
Що стосується доводів, викладених у касаційній сказі засудженої, про безпідставне задоволення позовних вимог Аграрного фонду судом першої інстанції, то, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, котра її завдала.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, установивши винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, дійшов висновку, що матеріальну шкоду, заподіяну підприємству в результаті дій засудженої, має бути відшкодовано останньою в повному обсязі, і тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Аграрного фонду. Твердження ОСОБА_6 про те, що вона не повинна відшкодовувати збитки, оскільки їх вже стягнуто з ТОВ «Новомосковське», суд визнав неспроможними, оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року, на яке послалася сторона захисту, позовні вимоги прокурора в інтересах Аграрного фонду задоволено лише частково внаслідок відсутності винуватості саме підприємства, що не виключає винуватості ОСОБА_6 у заподіянні збитків указаному фонду.
Крім того, доводи засудженої, аналогічні за змістом доводам, викладеним в її касаційній скарзі, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином розглянув їх, визнав неспроможними і тому відмовив у задоволенні заявлених вимог, навівши обґрунтування прийнятого рішення.
Зокрема, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду з огляду на те, що Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 11 червня 2013 року задовольнив позовні вимоги прокурора лише частково, а в іншій частині позову відмовив. З урахуванням вищенаведеного рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, завданої її діями Аграрному фонду, є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином умотивував свої висновки, з якими вона погоджується.
За ч. 2 ст. 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно з ч. 3 ст. 4 КК часом вчинення злочину визнається час вчинення особою дії або бездіяльності, передбаченої законом про кримінальну відповідальність.
Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, положення ч. 5 ст. 72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 цього Кодексу. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII) на підставі як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і до неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі Закон № 2046-VIII), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі він має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки його зворотна дія як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК не допускається.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення протягом квітня жовтня 2011 року, а також червня грудня 2011 року.
Районний суд залишив без зміни раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили й постановив строк відбування покарання рахувати засудженій з моменту її фактичного затримання - з 11 червня 2014 року.
Суд апеляційної інстанції ухвалою від 29 серпня 2017 року зарахував ОСОБА_6 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 11 червня 2014 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII.
Однак з огляду на вищевикладені вимоги закону та правовий висновок Великої Палати апеляційний суд при зарахуванні ОСОБА_6 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення мав застосувати правила ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIIIстосовно всього періоду попереднього ув`язнення засудженої, а саме з 11 червня 2014 року по 29 серпня 2017 року включно, тобто до набрання вироком законної сили (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі). Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає зміні, а касаційна скарга засудженої частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 21 червня по 29 серпня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3