Номер провадження: 11-кп/813/147/19
Номер справи місцевого суду: 519/167/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Южного міського суду Одеської області від 03.10.2018 р. відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковськ, Тульської області, Росія, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.05.2002 р. Южним міськсудом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 08.07.2002 р. Комінтернівським райсудом Одеської області за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 28.10.2005 р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 18.05.2012 р. Южним міськсудом Одеської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 07.10.2015 р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

- обвинуваченогоу вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
У відповідності до ст. 70 КК України остаточно міру покарання ОСОБА_7 визначено по їх сукупності шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07.10.2015 р. у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 16.03.2016 р. в денний час пори, точний час досудовим розслідуванням та судовим слідством не встановлено, він, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом злому навісного замка вхідних дверей сушильного приміщення, яке розташоване між 4 та 5 поверхом в під`їзді АДРЕСА_2 , проник до вказаного приміщення, звідки викрав велосипед фірми "Black One", вартістю 1 430 гривен, який належить потерпілій ОСОБА_8 , спричинивши таким чином останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Окрім того, 14.04.2016 р. о 15 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом злому навісного замка вхідних дверей сушильного приміщення, яке розташоване між 6 та 7 поверхом в під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_3 , проник до вказаного приміщення, звідки викрав велосипед фірми "Corratec", вартістю 3328,40 грн., який належить потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши таким чином останній матеріальну шкоду на вказану суму.
В подальшому, 02.06.2016 р. о 14 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом злому навісного замка вхідних дверей сушильного приміщення, яке розташоване між 1 та 2 поверхом в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , проник до вказаного приміщення, звідки викрав велосипед фірми "Азімут", вартістю 3 000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , 10.06.2016 р. о 13 год., перебуваючи біля парадної № 13 будинку АДРЕСА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу викрав велосипед фірми "SPECIALIZED - ЕРІК", білого кольору, вартістю 15 000 гривен, який був там припаркований, та який належить потерпілій ОСОБА_11 . Своїми діями ОСОБА_7 спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Повторно, 15.06.2016 р. ОСОБА_7 , в денний час доби, точний час досудовим розслідуванням та судовим слідством не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом злому навісного замка вхідних дверей сушильного приміщення, яке розташоване між 2 та 3 поверхом в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_3 , проник до вказаного приміщення, звідки викрав два велосипеда фірми "Stern Energy 1/0 cross cjuntry concept", вартістю 5 000 гривен та фірми "Mira Stern", вартістю 5 000 грн., які належать потерпілій ОСОБА_12 , спричинивши таким чином останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Після цього, 26.06.2016 р., ОСОБА_7 , в денний час доби, точний час досудовим розслідуванням та судовим слідством не встановлено, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом злому навісного замка вхідних дверей сушильного приміщення, яке розташоване між 6 та 7 поверхами в під`їзді № 1, будинку АДРЕСА_5 , проник до вказаного приміщення, звідки викрав велосипед «Stern», вартістю 3600 грн., який належить ОСОБА_13 , спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Окрім того, 01.08.2016 р. о 16 год., ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу викрав, перебуваючий на сходовому майданчику, біля квартири АДРЕСА_6 , вартістю 5000 грн., який належить потерпілій ОСОБА_14 , спричинивши таким чином останній матеріальну шкоду на вказану суму.
В цей же день, о 19 год. ОСОБА_7 , перебуваючи між 4 та 5 поверхом в під`їзді № 5 будинку АДРЕСА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом злому внутрішнього замка вхідних дверей сушильного приміщення, проник до нього, звідки викрав велосипед фірми "AZIMUT SWIFT 29 GV", білого кольору, вартістю 3 511 грн., який належить потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений, зазначив, що суд першої інстанції не врахував його стан здоров`я та стан здоров`я його матері, яка потребує його догляду, а вирок суду 1-ої інстанції є занадто суворим за вчинення таких злочинів.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В судові засідання суду апеляційної інстанції, призначені на 15.01.2019 р. та 30.01.2019 р. обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, хоча виявив бажання про свою участь під час розгляду його скарги. Проте, судові повістки, які направлялись йому за вказаною адресою, повернулись у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що ОСОБА_7 ,. знаючи про розгляд його апеляційної скарги не з`являвся до відділення поштового зв`язку з метою отримання судових повісток. Вказані дії обвинуваченого дають підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що ОСОБА_7 не має наміру з`являтися до апеляційного суду.

Більш того, відповідно до довідки помічника головуючого судді у справі, за мобільними номерами телефонів, наявними в матеріалах провадження, в тому числі, за номером, вказаним особисто ОСОБА_7 у апеляційній скарзі, на телефонні дзвінки ніхто не відповідає.

Разом з тим, приписами ч. 4 ст. 401 КПК України встановлено перелік осіб, які підлягають обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, а саме: якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення становища особи або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 не відноситься до вище перерахованих осіб, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого може бути розглянута без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину і підтвердив фактичні обставини справи.

Після цього, суд першої інстанції, встановивши, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, за погодженням зі сторонами судового розгляду, з`ясувавши правильність розуміння ними змісту цих обставин та відсутність заперечень, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Оцінивши досліджені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена та правильно кваліфікував його дії за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

З огляду на те, що обвинуваченим не оспорюються обставини, при яких ним були вчинені злочини, то під час апеляційного розгляду скарги відсутні порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України щодо неможливості оскарження рішення суду 1-ої інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 66 КК України, а саме щире каяття у скоєних злочинах.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд першої інстанції не встановив.

Суд першої інстанції зазначив, що він враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого, особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів та задовільну характеризується за місцем мешкання.
При таких обставинах, суд 1-ої інстанції вважав, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в місцях позбавлення волі, оскільки він окрім того, раніше судимий, та вчинив нові злочини в період іспитового строку.
На думку суду апеляційної інстанції, покарання обвинуваченому судом 1-ої інстанції призначено з урахування усіх обставин справи та його особи, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив ряд корисливих умисних злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість.
При цьому, вказані злочини ним були вчинені майже одразу після звільнення після відбуття покарання за попередній злочин з іспитовим строком, що в свою чергу свідчить про недостатність перевиховання останнього в місцях позбавлення волі та відсутність сформованої психологічної готовності до життя в нових соціальних умовах.
Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 систематично не з`являвся в судові засідання суду 1-ої інстанції, та до останнього застосовувались примусові приводи, а також не з`явився в судові засідання суду апеляційної інстанції, та будь-яких причин обґрунтованості такої поведінки суду не надав, що також дає підстави колегії суддів вважати, що він не має бажання ставати на шлях виправлення, а неодноразове його засудження до реальної міри покарання, не сприяють попередженню вчинення ним нових злочинів.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу знаходження на його утриманні хворої матері, то останнім жодних доказів, які б підтверджували такі обставини в суді апеляційної інстанції не надані, тому оцінюються судом критично.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, сукупності обставин, що пом`якшують покарання, а також розміру спричиненої шкоди, яка відшкодована, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в місцях позбавлення волі та правильно застосував до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення більш м`якого покарання у даному випадку, або застосування до нього умовно-дострокового звільнення є недоцільним.
Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку в частині пом`якшення призначеного покарання немає, оскільки суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у межах санкції ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України з урахуванням того, що вказані злочини були вчинені в період іспитового строку.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Южного міського суду Одеської області від 03.10.2018 р. відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3