Провадження № 11-сс/4823/127/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та ТОВ «Капітал-Нефть» на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп «MIELE» МВ-36, д.н.з. НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп-паливоцистерна), власником яких є ОСОБА_9 ; на нафтопродукти, які знаходяться в напівпричіпі «MIELE» МВ-36, д.н.з. НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп-паливоцистерна).

Своє рішення суд мотивував тим, що слідчим відділом Прилуцького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000195 за ч.1 ст.185 КК України та в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України, правову підставу для арешту майна, можливість приховування чи знищення транспортного засобу, та нафтопродуктів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах особи, якій майно належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та ТОВ «Капітал-Нефть» подав апеляційну скаргу, в якій вказує про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні його клопотання про накладення арешту на майно та повернути вилучене майно.

Свої вимоги автор скарги аргументує тим, що слідчим суддею було неправильно застосовані передбачені законом підстави для арешту майна. Так, майно, яке арештували, належить третій особі, який є добросовісним володільцем майна. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому ні в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди, містять речі на які накладено арешт, а також яким чином могло вказане майно бути використане як знаряддя злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Тим паче не було доведено наявності достатніх ризиків по втраті даного майна. Апелянт зазначає, що і сира нафта, яка знаходилась в автоцистерні та вилучена працівниками поліції, була придбана на законних підставах, згідно договору поставки нафтопродуктів від 01.02.2019 року. За вказаних обставин, в порушення ст.132 КПК України та ст. 94 КПК України належним чином ні слідчим не було доведено, ні слідчим суддею не було встановлено правових підстав для накладення арешту на майно.

Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали апеляційні вимоги обґрунтовуючи їх доводами скарги.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що проведення експертних досліджень потребує значного часу, на даний час направлені запити до різних суб`єктів господарювання для встановленні походження сировини, а тому в разі скасування арешту призведе до втрати речових доказів шляхом приховування чи знищення.

Заслухавши доповідача, доводи захисників, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню. Таке рішення суду обґрунтовує наступним чином.

З матеріалів судового провадження убачається, що в провадженні слідчого відділу Прилуцького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.

Постановою слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, від 7 лютого 2019 року, зазначене майно, а саме: транспортний засіб DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 . напівпричіп «MIELE» МВ-36, д.н.з. НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп-паливоцистерна), нафтопродукти, які знаходяться в напівпричіпі «MIELE» МВ-36, д.н.з. НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп-паливоцистерна) визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя в частині задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, дослідивши матеріали провадження, дотримуючись вимог ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173 КПК України, на законних підставах дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке визнане речовими доказами.

Положеннями ст. 170 ч. 1, ч. 2 п. 1, ч. 3 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в такому випадку арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчий суддя виходив саме з цих норм закону, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зважаючи на те, що проведення експертиз потребує значного часу, та те, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що вказане майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то колегія суддів вважає, що є достатньо підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, накладення на нього арешту є необхідним та обґрунтованим.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено клопотання слідчого та підстави, зазначені у ньому для накладення арешту на майно, яке належить на праві власності та набуте законним шляхом, а тому відсутнє жодне обґрунтування підозри у вчиненні чи ТОВ «Капітал-Нефть», чи тим більше громадянином ОСОБА_9 , яким надано транспортний засіб в оренду, будь-якого кримінального правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп «MIELE» МВ-36, д.н.з. НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп-паливоцистерна), власником яких є ОСОБА_9 ; на нафтопродукти, які знаходяться в напівпричіпі «MIELE» МВ-36, д.н.з. НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп-паливоцистерна) залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та ТОВ «Капітал-Нефть» без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3