КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 21 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що відповідно до інформації відображеної у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 .

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки останнім доведено, що з метою збереження речового доказу, запобігання можливого подальшого випадку незаконного відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, у органу досудового розслідування виникла потреба у накладенні арешту на вищевказану квартиру.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність підстав вважати, що нерухоме майно, належне ОСОБА_6 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому посилання органу досудового розслідування і суду на наявність правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України є необґрунтованими.
Так, автор апеляційної скарги зазначає, що підставою для прийняття постанови про визнання речових доказів стала, зокрема, відповідь Віце-президента ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» ОСОБА_9 , з якої вбачається, що вказана компанія не укладала договори куплі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення №№ 425, 429, 430 та квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Разом з цим, слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що вищевказана відповідь була отримана органом досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні і не містить жодної інформації по квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_6 , і на момент прийняття оскаржуваного рішення не було інформації про її відчуження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 вересня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000905, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 та іншими, на даний час не встановленими особами, 12 вересня 2018 року близько підписали договори іпотеки на квартири та нежитлові приміщення, що розташовані в приміщенні будинку АДРЕСА_5 , використовуючи при цьому завідомо підроблені договори куплі-продажу майнових прав на вказані приміщення, укладені начебто з ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» у 2006 році та інші документи, з метою заволодіння грошовими коштами у сумі 180 000 доларів США та 2 670 978 грн., останні з яких належали ОСОБА_12 , однак вищевказані особи виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі.
Крім того, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 в той же час, надали для підписання договорів куплі-продажу на нежитлові приміщення №№ 425, 429, що начебто розташовані в будинку АДРЕСА_6 , право установчі документи, які були отриманні на підставі підроблених договорів куплі-продажу майнових прав на вказані приміщення, укладені начебто з ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» у 2006 році та інші документи, з метою заволодіння грошовими коштами в сумі 2 670 978 грн. потерпілого ОСОБА_12 .
20 вересня 2018 року слідчий відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що відповідно до інформації відображеної у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6

24 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зазначене клопотання слідчого було задоволено.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, не зважаючи на те, що надані матеріали провадження містять постанову слідчого про визнання вказаного у клопотанні майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0000905 від 12 вересня 2018 року, колегія суддів вважає, що слідчим в клопотанні, а прокурором під час розгляду провадження належним чином не доведено відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вказане процесуальне рішення органу досудового розслідування є передчасним, належним чином необґрунтованим та немотивованим, винесеним без належного врахування обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим слідчим суддею при задоволенні клопотання слідчого не дотримано вимог ст. 173 КПК України.

Крім того, з матеріалів провадження, зокрема і витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не вбачається відношення квартири АДРЕСА_7 та належить на праві власності ОСОБА_6 до кримінального провадження № 0000905, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

З урахуванням вищевикладених обставин, які свідчать про істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , та належить ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , про арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_8 , належного ОСОБА_6 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1245/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1