Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3317/17
Провадження № 1-кп/553/22/2019
В И Р О К
Іменем України

22.01.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 000164 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубового Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.12.2008 року Апеляційним судом Полтавської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення злочину проти здоров`я населення та корисливого злочину, з 28.07.2009 року відбуває покарання в Державній установі "Полтавська виправна колонія № 64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відповідно до вироку Апеляційного суду Полтавської області від 12.12.2008 року за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час відбування покарання у вказаній вище установі Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 6, у невстановлений слідством час у невстановлений спосіб у невстановлених під час досудового розслідування осіб та при невстановлених обставинах ОСОБА_8 придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс з метою подальшого його збуту на території виправної установи наркозалежним особам із числа засуджених, які також відбувають покарання у вказаній установі.

З метою подальшого збуту, на час підшукування покупців вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_8 , маючи доступ до місць загального користування установи на території Полтавської ВК № 64, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 6, приховав раніше придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, де зберігав його з метою подальшого збуту.

23.08.2017 року близько 15 год. 40 хв., без передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , перебуваючи в загальнодоступному для засуджених приміщенні - на території локальної дільниці № 3 Полтавської виправної колонії № 64, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 6, незаконно збув заздалегідь придбані та приховувані від оточуючих 3 загорнутих паперових згортки з речовиною рослинного походження залегендованій особі ОСОБА_10 , за що отримав від останнього грошові кошти у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

Відповідно до висновку судового експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 2635 вказана вище речовина рослинного походження в пакунках є особливо-небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,797 гр., 2,015 гр., 1,828 гр., тобто загальною масою 5,64 гр.

В цей же день, під час проведення освідування ОСОБА_8 , за допомогою люмінесцентної лампи на обох долонях рук останнього виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини. В ході особистого огляду останнього в кишені спортивних штанів, у які він був одягнений, виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 500 гривень: 2 купюри номіналом 200 грн. серії ТБ 3485105, ЕЩ 0853865, купюра номіналом 50 грн. серії ПЖ 2437938, 2 купюри номіналом 20 грн. серії СЗ 7708349, СГ 2552757, купюра номіналом 10 грн. серії M3 5920544, номера яких співпали із серіями та номерами купюр грошових коштів, які працівники поліції використовували під час проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу "канабісу" у ОСОБА_8 .

Згідно висновку судового експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 147 від 03.10.2017 року, на наданих на дослідження грошових купюрах, марлевих матеріалах (позначених як змиви з рук гр. ОСОБА_8 ), збігаються між собою та з наданим на дослідження зразком порівняння за фізико-хімічними властивостями та мають спільну родову належність.

Незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу також підтверджується матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, показаннями свідків, речовими доказами, іншими предметами та документами у їх сукупності.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.
За клопотанням сторони обвинувачення на підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 ознак вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, вказаних в обвинувальному акті, в судовому засіданні досліджені наступні письмові докази:
- рапорт о/у ПВК № 64 від 12.07.2017 року ОСОБА_11 на ім`я начальника установи виконання покарань, в якому він доповідає про надходження до оперативного відділу Полтавської виправної колонії № 64 оперативної інформації, що засуджений ОСОБА_12 готується до вчинення злочину, а саме доставка та збут наркотичних засобів на території установи;
- витяг з кримінального провадження № 000164 від 17.07.2017 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі матеріалів правоохоронних органів та контролюючих державних органів про виявлення факту вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, отриманих 14.07.2017 року, правова кваліфікація ч. 2 ст. 307 КК України, фабула під час проведення оперативно-розшукових заходів встановлено причетність одного із засуджених, що відбуває покарання у державній установі "Полтавська виправна колонія № 64", до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;

- постанова першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури про доручення здійснення досудового розслідування від 17.07.2017 року, якою здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення доручено слідчим Відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області; повідомлення про призначення групи прокурорів від 17.07.2017 року; повідомлення слідчого Відділення поліції № 2 Полтавського ВП ОСОБА_13 про початок досудового розслідування від 18.07.2017 року; постанова начальника СВ Відділення поліції № 2 Полтавського ВП від 25.07.2017 року про створення групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування від 25.07.2017 року, згідно з якою до групи включено слідчих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

- постанова прокурора Полтавської місцевої прокуратури м. Полтави ОСОБА_4 про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.08.2017 року, на підставі якої прийняте рішення для отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної із незаконним обігом особливо небезпечного наркотичного засобу, а саме незаконним його виготовленням, придбанням, перевезенням та зберіганням з метою збуту, а також самого збуту, обіг якого заборонено законом, провести негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі "Полтавська виправна колонія № 64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, - особливо небезпечного наркотичного засобу "канабісу" за ціною 150 грн. за одну сірникову коробку, загальною кількістю 5 сірникових коробок на загальну суму 750 грн., із відкритим фіксуванням результатів, із затриманням особи, без втрати грошових коштів, з використанням аудіо-, відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження та з використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів (помічених купюр), всередині публічно доступних місць на території ДУ "Полтавська виправна колонія № 64";
- лист за підписом голови Апеляційного суду Полтавської області № 01-54/39/18 від 23.03.2018 року, яким повідомлено заступнику керівника Полтавської місцевої прокуратури про те, що у кримінальному провадженню № 000164 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись вимогами ст. 31 Конституції України, ст. ст. 246, 247, 248, 249, 260 КПК України проведені заходи, які тимчасово обмежують права людини: 09.08.2017 року слідчим суддею Апеляційного суду Полтавської області за клопотанням Полтавської місцевої прокуратури надано дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії у виді аудіо-, відеоконтролю особи терміном на 1 (один) місяць з моменту надання дозволу;
- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23.08.2017 року, складений начальником оперативного відділу ПВК № 64, згідно якого 23.08.2017 року на виконання постанови прокурора Полтавської місцевої прокуратури на проведення оперативної закупки з додержанням вимог глави 21 КПК України у кримінальному провадженні № 000164 від 07.07.2017 року за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до якого проведено негласну слідчу дію в формі оперативної закупівлі наркотичного засобу у гр. ОСОБА_8 з числа засуджених осіб, які відбувають покарання в установі, було залегендовано особу та присвоєно їй змінені анкетні дані ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, початок строку 15.04.2016 року, кінець строку 15.05.2019 року, проживає АДРЕСА_2 . На визначені дії, так само, як і на подальше проведення оперативної закупки залегендована особа дала добровільну згоду, подальше проведення оперативної закупки було здійснене за участю співробітників Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області;

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23.08.2017 року, складений о/у ВКП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 , відповідно до якого 23.08.2017 року в кімнату для проведення відеоконференцій ПВК № 64 були запрошені поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , де об 11-30 год. зі складанням відповідного протоколу перед проведенням оперативної закупки проведено мічення грошових коштів в розмірі 750 грн. номіналом 10, 20, 50 та 200 грн., на кожну купюру нанесена фарба, яка при освітленні ультрафіолетовою лампою світилася жовтим кольором. Також дані грошові кошти відксерокопійовані на ксероксі. На марлевий тампон відібрано зразок вказаної фарби, який поміщено в поліетиленовий пакет, скріплено підписами понятих. Близько 12-05 год. перебуваючи у вищевказаній кімнаті зі складанням протоколу відбувся огляд покупця ОСОБА_15 , в ході якого у нього сторонніх речей не було, в подальшому йому вручені грошові кошти в сумі 750 грн., за результатами чого складений протокол, ОСОБА_15 поклав гроші до кишені штанів і вийшов з кімнати, близько 15-55 год. повернувся та добровільно видав три паперових згортка, повернув частину коштів. При огляді пакунків виявлено, що в кожному з них знаходиться речовина рослинного походження в сухому та подрібненому стані зеленого кольору, паперові згортки були поміщені в поліетиленовий пакет та опечатані листком паперу з підписами присутніх, видані ОСОБА_15 грошові кошти купюрами 200 грн. та 50 грн. були оглянуті, співпали за серією та номером з ксерокопією коштів, були поміщені в пакет і опечатані. Особа, що проводила закупку, пояснила, що 23.08.2017 року о 15-49 на території ПВК № 64 придбав у ОСОБА_8 три паперових згортка з наркотичною речовиною конопля за 500 грн., які раніше надані працівниками поліції, залишок грошових коштів повернув з наркотичною речовиною коноплею добровільно, видавши поліції;
- протокол про помічення грошових купюр від 23.08.2017 року (разом з їх ксерокопіями), складений в період з 11 год. 30 хв. по 12 год. 03 хв. о/у ВКП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відповідно до якого 23.08.2017 року грошові кошти в сумі 750 грн. наступними купюрами: 3 купюри номіналом 200 грн. серії УГ 8038857, ТБ 3485105, ЕЩ 0853865, 2 купюри номіналом 50 грн. серії ПИ 1227334, ПЖ 2437938, 2 купюри номіналом 20 грн. серії СЗ 7708349, СГ 2552757, 1 купюра номіналом 10 грн. серії M3 5920544, були відксерокопійовані, на кожну купюру була нанесено нашарування фарби, яка при освітленні ультрафіолетовою лампою світилася жовтим кольором, на марлевий тампон відібрано зразки вказаної фарби, який опечатано в поліетиленовий пакет;
- протокол про хід проведення НС(Р)Д в формі оперативної закупівлі (огляд покупця та вручення грошових коштів) від 23.08.2017 року, складений в період з 12 год. 05 хв. по 12 год. 11 хв. о/у ВКП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відповідно до якого проведено огляд ОСОБА_15 , якому доручено проведення оперативної закупівлі наркотичної речовини канабісу у ОСОБА_8 , під час огляду сторонніх речей не виявлено, вручено для проведення оперативної закупівлі кошти в сумі 750 грн. купюрами, які були попередньо відкопійовані та помічені;
- протокол про наслідки здійснення негласної слідчої (розшукової ) дії у вигляді аудіо-, відео контролю особи від 09.2017 року, складений о/у ВКП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 з носія інформації інв. № 314т від 14.08.2017 року, початок запису о 12:11:52, тривалість 3 год. 43 хв. 20 сек., який здійснений під час проведення 23.08.2017 року оперативної закупівлі наркотичного засобу "канабіс" у ОСОБА_8 покупцем ОСОБА_15 ;
- протокол добровільної видачі від 23.08.2017 року (разом з фототаблицею), складений в період з 15 год. 55 хв. по 16 год. 22 хв. о/у ВКП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відповідно до якого ОСОБА_15 добровільно видав три паперових згортка, в яких знаходилась речовина рослинного походження в сухому та подрібненому стані зеленого кольору, та повернув грошові кошти в розмірі 250 грн. купюрами 200 грн. УГ 8038857, 50 грн. ПИ 1227334, пояснив, що 23.08.2017 року о 15-50 год. на території ПВК № 64 біля локальної дільниці № 3, де знаходиться відділення № 9, в якому відбуває покарання ОСОБА_8 , придбав у останнього три паперових згортка, в яких знаходиться наркотична речовина конопля з розрахунку 1 сірникова коробка в кожному пакунку за кошти в сумі 500 грн., які раніше надані працівниками поліції, залишок грошових коштів в сумі 250 грн. повернув працівникам поліції;
- протокол огляду місця події від 23.08.2017 року, складений слідчим ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 в період з 16 год. 30 хв. по 16 год. 48 хв. в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відповідно до якого в приміщенні чергової частини ПВК № 64 ОСОБА_8 (засуджений) добровільно з правої кишені своїх спортивних штанів видав грошові купюри номіналом: 200 грн. 2 купюри серії ТБ 3485105, ЕЩ 0853865, 50 грн. 1 купюра серії ПЖ 2437938, 20 грн. - 2 купюри серії СЗ 7708349, СГ 2552757, номіналом 10 грн. 1 купюра серії M3 5920544, як повідомив ОСОБА_8 , видані ним грошові кошти він отримав за продаж коноплі 23.08.2017 року на території ПВК № 64; а також заява від імені ОСОБА_8 від 23.08.2017 року, виконана ним власноруч, в якій зазначено, що він добровільно видає працівникам поліції грошові кошти в сумі 500 грн., які отримав 23.08.2017 року з продажу коноплі, та фотокартки із зображенням ОСОБА_8 , який тримає в руках гроші;

- протокол освідування особи від 23.08.2017 року, складений слідчим ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 в період з 16-49 год. по 16-058 год. в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відповідно до якого проведено освідування ОСОБА_8 , який одягнутий в спортивну кофту чорного кольору та футболку синього кольору, в спортивні штани темного кольору, взутий у кросівки чорного кольору з білими полосами по боках, на правій руці трохи вище долоні мається татуювання у вигляді "змії", на лівій руці мається татуювання у вигляді "смерті з крилами". Під час освідування зроблено змиви марлевим тампоном з правої та лівої руки;
- висновок експерта № 2635 від 30.08.2017 року Полтавського НДЕКЦ МВС України, відповідно до якого надані речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом; маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,797 грн., 2,015 гр., 1,828 гр.;
- постанова про визнання речовим доказом від 12.10.2017 року, відповідно до якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 000164 видані добровільно засудженим ОСОБА_19 три паперові пакети із 5,64 гр. особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс;
- висновок експерта № 147 від 03.10.2017 року Полтавського НДЕКЦ МВС України (разом з ілюстративною таблицею), відповідно до якого на наданих на дослідження марлевих матеріалах (згідно напису змив з рук гр. ОСОБА_8 ) виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини; на наданих на дослідження грошових купюрах виявлено наявність нашарування спеціальної хімічної речовини. Спеціальна хімічна речовина, виявлена марлевих матеріалах (згідно напису змив з рук гр. ОСОБА_8 ) та на грошових купюрах збігаються з наданим на дослідження зразком порівняння за фізико-хімічними властивостями та мають спільну родову належність.

В ході судового засідання був досліджений носій інформації карта пам`яті № 314т/101, на якій за допомогою спеціальних технічних засобів в ході проведення аудіо-, відеоконтролю особи зафіксовано обставини оперативної закупки за участю залегендованої особи ОСОБА_15 та передачу йому ОСОБА_8 за готівкові грошові кошти трьох паперових пакунків, оглянуті речові докази 3 паперових згортка з рослинною речовиною у висушеному та подрібненому стані.
Також під час судового засідання за клопотанням прокурора допитані свідки обвинувачення, а саме:
- в режимі відеоконференції свідок зі зміненими даними ОСОБА_15 показав суду, що відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", під час відбування покарання дізнався про те, що ОСОБА_8 збуває наркотичний засіб "коноплю", та періодично близько 10 раз придбавав у нього. Одного разу взяв не те, що треба, - неякісний наркотик. Він обурився, в бесіді з працівниками адміністрації установи виконання покарань (за тиждень до проведення оперативної закупівлі) повідомив про те, що ОСОБА_8 здійснює реалізацію наркотичного засобу. Коли працівники виправної колонії звернулись до нього, погодився на співпрацю та участь у оперативній закупівлі наркотичного засобу. На наступний день після цього проводилась оперативна закупка, в присутності двох працівників поліції та двох понятих його оглянули, сказали, що на ньому буде відеозапис, вручили гроші в сумі 750 грн., які він поклав до кишені та пішов шукати ОСОБА_8 . В приміщенні столової між ними відбулась розмова, ОСОБА_8 сказав, щоб він перекинув йому на телефон гроші та назвав номер мобільного телефону, він повідомив, що має готівку, той сказав йому чекати. Він прочекав ОСОБА_8 , але він не повернувся, потім він пішов до локальної дільниці, де ОСОБА_8 відбуває покарання, намагався там з ним зустрітись, загалом це тривало десь чотири години. Вказав, що вони домовлялись про продаж 5 сірникових коробок коноплі за 750 грн., фактично він придбав 3 коробки за 500 грн. біля брами локальної дільниці № 3, на його прохання ОСОБА_8 показав вміст пакунків, в них була конопля, він це визначив по зовнішньому вигляду та запаху. Після цього він повернувся до кімнати, де чекали працівники поліції, поняті та працівники ПВК № 64, передав придбані у ОСОБА_8 пакунки та залишок грошових коштів в сумі 250 грн., були складені відповідні протоколи, які він підписав. Зазначив, що не може назвати відомості про осіб, які придбавали у ОСОБА_8 наркотичні засоби, задля того, щоб пересвідчитись в тому, що у ОСОБА_8 дійсно є наркотичні засоби, за день до оперативної закупки придбав у нього коноплю, в день закупівлі тривалий час не міг побачитись з ОСОБА_8 , кілька разів звертався до нього, він казав чекати та йшов геть, він просив інших засуджених, щоб вони покликали ОСОБА_8 ;
- свідок ОСОБА_20 , який за твердженням сторони захисту і є тим засудженим, який виступив як залегендована особи під час оперативної закупки, суду пояснив, що відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", знайомий з ОСОБА_8 та знає, що він здійснює продаж наркотичних засобів, в його присутності ОСОБА_8 на початку літа 2017 року двічі продав наркотичний засіб засудженим, проте прізвища цих осіб повідомити не може, бо й до цього часу продовжує відбувати покарання з ними в одній виправній установі. Вказував, що ОСОБА_8 покупцям повідомляв номер мобільного телефону, на який вони скидали гроші, після чого передавав наркотик, якось при ньому розгортав згорток, й оскільки колись він вживав коноплю, знає, що то була саме вона, про вказані факти адміністрацію установи виконання покарань не повідомляв;
- в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", працює в столовій, знає багатьох засуджених, в тому числі і ОСОБА_22 , і ОСОБА_23 , чув чутки про те, що ОСОБА_24 займається продажем наркотичних засобів, проте конкретних фактів повідомити суду не може;
- свідок ОСОБА_25 , який працює начальником оперативного відділу ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", суду пояснив, що у червні 2017 року до адміністрації установи виконання покарань надійшла інформація про те, що один із засуджених ОСОБА_8 здійснює реалізацію наркотичних засобів на території установи, оперативна інформація була задокументована, передана до прокуратури, в подальшому відкрите кримінальне провадження та на підставі постанови прокурора 23.08.2017 року проведено оперативну закупівлю наркотичного засобу. Свідок пояснив суду, що був присутнім в кімнаті для проведення відеоконференції разом з понятими при проведенні вищевказаної негласної слідчої розшукової дії, в його присутності закупному, яким виступив один із засуджених установи, були вручені кошти в сумі 850 грн., попередньо скопійовані та помічені барвником, після проведення закупки він повернуся до цієї кімнати, видав залишок коштів та три пакунка з наркотичною речовиною, повідомив, що придбав їх у ОСОБА_8 . Через деякий час до чергової частини установи оперативним працівником ПВК № 64 ОСОБА_11 був доставлений ОСОБА_8 , який в присутності працівників поліції та двох понятих добровільно видав кошти, які дістав з кишені, після чого були оглянуті його інші речі, зроблені змиви з рук;
- свідок ОСОБА_11 , який працює оперуповноваженим ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", суду пояснив, що влітку 2017 року йому від засуджених надійшла інформація про те, що засуджений ОСОБА_8 здійснює реалізацію наркотичних засобів на території установи, вказану інформацію він повідомив керівництву установи. Оперативно-розшукову справу по даному факту не бачив, вона перебувала в провадженні ОСОБА_25 , проте знає, що в подальшому на підставі постанови прокурора проведено оперативну закупівлю наркотичного засобу. Про вказану слідчу дію він дізнався за день до її проведення 22.08.2017 року, закупку здійснював один із засуджених під вигаданими анкетними даними "Волик", який добровільно погодився на участь, тривала закупівля 23.08.2017 року в період часу з 12-00 год. до 15-30 або 16-00 год., в його завдання входив супровід закупного та доставка понятих до кімнати для проведення відоконференції, де перебував начальник оперативного відділу установи ОСОБА_25 та працівники поліції. В його присутності закупний був оглянутий працівниками поліції, сторонніх предметів у нього виявлено не було. Під час вручення грошових коштів та технічних засобів не був, підтримував зв`язок з закупним в ході оперативної закупки, він повідомляв, що підозрюваний відтягував час реалізації наркотичного засобу, змінював місце закупки. Коли закупний повернувся до кімнати, де на нього чекали поняті та працівники поліції, він перебував поруч з ним, бачив, як закупний видав 3 паперових пакунка з речовиною, схожою на канабіс. Згодом спілкувався з ОСОБА_8 , який був доставлений до чергової частини, був присутній при видачі ним грошових коштів та коли працівники поліції робили змиви з рук. Свідок пояснив, що після оперативної закупки проводився обшук спального місця засудженого ОСОБА_8 , під час якого був вилучений мобільний телефон;
- свідок ОСОБА_18 , який працює майстром виробничого навчання ПМЗ № 64, розташованого на території ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", 23.08.2017 року брав участь як понятий при проведення оперативної закупки наркотичного засобу та суду пояснив, що близько 12-00 год. до нього звернувся оперативний працівник установи ОСОБА_11 , запросив бути понятим, він погодився, разом з іншим понятим ОСОБА_17 пройшов до залу, де відбуваються відеоконференції, там перебували працівники поліції, їм пред`явили громадянина Волика, роз`яснили що він буде здійснювати оперативну закупівлю наркотичного засобу, вручили закупному гроші в сумі 700-750 грн., які були попередньо відкопійовані, перевірили вміст кишень, де жодних речей не виявили. Закупний пішов та повернувся десь через 3-4 години, видав 3 паперових пакунка, в яких знаходилась зелена речовина, пакунки були упаковані, вони з іншим понятим розписались на бірках. Пояснив, що після складання відповідних документів вони пройшли до іншого приміщення до чергової частини, коли підходили до кімнати оперативного відділу, поруч стояв ОСОБА_8 разом з оперативним працівником ПВК № 64 (Пономаренком або Вязовським). Вони з працівниками поліції та ОСОБА_25 увійшли до кімнати, згодом зайшов ОСОБА_8 , який видав кошти в сумі 500 грн., які дістав з кишені куртки або штанів, в які був одягнутий. Працівники поліції гроші опечатали, зробили змиви з рук ОСОБА_8 та світили їх. Свідок пояснив, що гроші в його присутності працівниками поліції не помічались, технічні засоби аудіо- та відеофіксації на закупному не встановлювались та не знімались в його присутності, працівники поліції не повідомляли їм з іншим понятим про застосування таких засобів при проведенні слідчої дії; під час здійснення вручення грошових коштів закупному та під час обшуку ОСОБА_8 фото чи відеофіксація не здійснювалась;
- свідок ОСОБА_17 , який працює в ПМЗ № 64, розташованому на території ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", дав в судовому засіданні показання, які за своїм змістом загалом узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , багато деталей свідок не зміг згадати, проте підтвердив факт участі в статусі понятого під час проведення оперативної закупки, присутності при огляді покупця, врученні йому грошей, видачі залишку грошових коштів та ще якихось речей після закупки, а також під час огляду ОСОБА_8 , проте не зміг згадати чи добровільно він видав гроші в сумі 500 грн., чи вои були виявлені у нього в кишені працівником виправної колонії.
Від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_26 , зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який викликався за клопотанням прокурора, сторона обвинувачення відмовилась в ході судового розгляду, захисник та обвинувачений не наполягали на його допиті.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав повністю та пояснив, що реалізацію наркотичних засобів не здійснював. 23.08.2017 року до нього неодноразово звертався засуджений ОСОБА_20 з проханням звернутись до ОСОБА_27 і допомогти йому придбати коноплю, він дав мобільний телефон, сказав, щоб він сам телефонував і домовлявся про це. ОСОБА_28 продовжував переслідувати його протягом 4 годин в цей день. Він раз десять відмовляв ОСОБА_29 у продажу наркотичного засобу, проганяв його, вживаючи в тому числі і нецензурні слова, проте останній постійно розшукував його, просив інших засуджених покликати до брами локальної дільниці, наполягав на тому, щоб він продав йому наркотик, умовляв його та пропонував гроші. Він будучи дуже обурений такою поведінкою ОСОБА_30 , вирішив надурити його, продав пакетики з табаком за 500 грн. Через деякий час оперуповноважений ОСОБА_11 викликав його до оперативної частини установи, там йому повідомили про те, що треба повернути гроші, ОСОБА_31 приніс їх, після цього провели обшук, під час якого ОСОБА_11 витяг гроші з його кишені, сказав взяти в руки і його сфотографували з грошима, після цього до кімнати зайшли поняті, слідчий та експерт. Засуджений наполягав на тому, що наркотичні засоби 23.08.2017 року не продавав, вказував, що в цей же день його помістили до ДІЗО, де утримували до 03.01.2018 року
Стороною захисту клопотання про виклик та допит інших свідків не заявлялись.
Разом з тим, захисником надано суду ряд документів з кримінального провадження № 000164, які відкривались стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та не були приєднані до матеріалів справи в суді стороною обвинувачення, проте, на переконання захисника, доводять невинуватість його підзахисного ОСОБА_8 та збір доказів під час досудового розслідування з порушенням кримінального процесуального законодавства, а саме:

- супровідний лист начальника ПВК № 64 від 12.07.2017 року, адресований керівнику Полтавської місцевої прокуратури, на підставі якого направлялись матеріали на засудженого ОСОБА_12 для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, разом з додатками на 35 аркушах, серед яких рапорт о/у ПВК № 64 ОСОБА_11 від 12.07.2017 року, який за твердженням сторони обвинувачення став приводом для відкриття кримінального провадження № 000164, довідка начальника медичної частини щодо ОСОБА_8 від 22.06.2017 року, копія вироку відносно ОСОБА_8 , вимога про судимість ОСОБА_8 , характеристики, довідки про заохочення та стягнення та довідки медичної частини ПВК № 64 на засуджених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_21 , список засуджених, які перебувають на оперативно-профілактичному обліку як схильні до вживання наркотичних засобів, а також біографічна довідки працівника установи ОСОБА_36 .

Захисник наголошував на тому, що вказані матеріали стали приводом до внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , та стали підставою для відкриття 17.07.2017 року кримінального провадження № 000164, проте жодних даних, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення будь-яких протиправних дій, тим паче вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не містять;

- доручення прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 36 КПК України від 18.07.2018 року, відповідно до якого оперативному відділу ПВК № 64 доручалось встановити особу, причетну до скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зібрати щодо неї характеризуючі та інші матеріали, що свідчать про підготовку до вчинення або вчинення злочину, встановити та допитати як свідків засуджених, яким відомо те, що особа займається зберіганням, перевезенням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів на території виправної колонії, канали надходження наркотичних засобів до виправної колонії, місця, в яких особа може їх переховувати, коло осіб, які їх придбали, а також вирішити питання про розсекречення матеріалів, наявних у оперативному підрозділі, оперативно-розшукової справи, заведеної за вказаним фактом;

- результати виконання вищевказаного доручення прокурора супровідний лист першого заступника начальника ПВК № 64 від 27.07.2017 року № 5/2424 з додатками, серед яких рапорт о/у ПВК № 64 ОСОБА_11 про те, що в рамках оперативно-розшукової справи № 1/17 від 26.06.2017 року встановлено, що засуджений ОСОБА_8 готується до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, даний факт є достовірний та підтверджується інформацією, яка міститься в агентурних повідомленнях негласних джерел, копії матеріалів з особової справи працівника ПВК № 64 ОСОБА_37 , довідки по особовим справам засуджених ОСОБА_20 , ОСОБА_26 ; а також супровідний лист начальника ПВК № 64 від 01.08.2017 року № 5/2473, до якого приєднано, зокрема, довідку про судимість, довідку по особовій справі, характеристику та довідку про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_8 .

При цьому, жодних даних, які прокурор доручав встановити, та відомостей про проведення дій, які просив вчинити, на виконання доручення від 18.07.2017 року зазначені вище матеріали не містять, лише висновки про готування ОСОБА_8 до вчинення тяжкого злочину, не підкріплені будь-якими доказами;

- довідку про стан засобів відеоспостереження в Полтавській ВК № 64 б/н та дати, за підписом начальника відділу ІТЗО, зв`язку та інформатизації, відповідно до якої відеокамери в кількості 9 шт., що розташовані на території установи та підключені до відеореєстратора в черговій частині, на даний час не мають можливості збереження даних на жорсткому диску внаслідок пошкодження відеореєстратора 28.06.2016 року, на даний час пошкодження не усунуто, можливе знаття даних з відеореєстратора, розташованого на посту № 2 з охорони установи, до якого підключено 4 відеокамери, що знаходяться на КПП з пропуску людей та на КПП з пропуску транспорту, та мають змогу зберігати інформацію протягом місяця; схему розташування камер відеоспостереження в житловій зоні ПВК № 64, схематичний план території, довідку з обладнання відеореєстраторами установи;

- витяг з Журналу обліку засуджених, які поміщені до ПКТ;

- витяг з Книги обліку інформації про події Полтавської виправної колонії (№ 64), що розпочата з 08.01.2017 року, в якій під № 8 міститься запис, зроблений о/у ОСОБА_11 , про те, що засуджений ОСОБА_12 готується до вчинення кримінального правопорушення з ознаками ст. 307 ч. 2 КК України, про який повідомлено органи прокуратури 12.07.2017 року за вих. № 5/2254;

- витяг з Журналу обліку засуджених, які поміщені до ДІЗО, в якому міститься ряд записів про те, що ОСОБА_8 поміщений в ДІЗО, в тому числі: № 33 про поміщення на 14 діб з 11-00 год. 24.08.2017 року по 11-00 год. 07.09.2017 року, характер порушення 23.08.2017 року під час обшуку спального місця в особистих речах виявлено мобільний термінал, запис за № 41 про поміщення на період з 11-00 год. 07.09.2017 року по 11-00 год. 07.10.2017 року, характер порушення загроза життю та здоров`ю, запис № 66, згідно з яким він поміщений на період з 00-00 год. 09.10.2017 року по 00-00 год. 09.11.2017 року, характер порушення загроза життю та здоров`ю, запис № 87 про поміщення на період з 15-30 год. 22.11.2017 року по 15-30 год. 22.12.2017 року, характер порушення загроза життю та здоров`ю;

- матеріали з кримінального провадження по факту смерті засудженого ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, під час судового розгляду справи захисник адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про підбурювання до вчинення злочину з метою його викриття (провокацію злочину) та з клопотанням про визнання доказів недопустимими.

Дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, приходить до висновку, що не можливо у встановлений кримінально-процесуальним законодавством спосіб зробити однозначний висновок про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, оскільки висунуте обвинувачення не знайшло свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступних підстав.
Підставою кримінальної відповідальності відповідно до ст. 2 КК України є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Як встановлено в ч. 1 ст. 11 Кримінального кодексу України, злочин (кримінальне правопорушення) - передбачене кримінальним законом суспільно-небезпечне, винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За практикою тлумачення Європейським судом з прав людини, національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 Конвенції (mutatis mutandis, рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12 липня 1988 року).
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно змісту ч. ч. 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Будь-який громадянин (підозрюваний, обвинувачений) має право (яке він може використовувати або не використовувати за своїм бажанням) давати показання, але він не зобов`язаний доводити свою невинність. Обвинувачений вправі давати будь-які свідчення. Обвинувачений має право повністю відмовитися від дачі показів (пояснень), навіть має право відмовитися від відповідей на окремі питання. Факт повної відсутності у обвинуваченого доказів невинності сам по собі не вважається доказом його провини. Факт відмови обвинуваченого від показань і від окремих письмових пояснень, факт давання ним суперечливих і навіть помилкових показань не є підставою для обвинувального вироку. Якщо висунуті обвинувачення у вчинені кримінально карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.

За змістом норми ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, установленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Чинним кримінально-процесуальним законодавством визначено, що суд зобов`язаний визнати недопустимими докази, отримані внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод при здійсненні процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням суттєвих його умов (п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України).

В ч. 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
У випадку, коли підсудний заявляє про провокацію його до вчинення злочину, національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи, оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції всі докази, отримані внаслідок провокації з боку поліції, мають визнаватися недопустимими.
Таким чином, ретельний правовий аналіз законності підстав для початку кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_8 , підстав та умов проведення оперативної закупки наркотичного засобу чи інших негласних слідчих дій, на думку суду, має істотне значення для прийняття законного рішення по справі.
Згідно зі ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
На переконання суду, органи досудового слідства належним чином не дотримались цих вимог закону.
Суд враховує, що згідно зі ст. 5 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" для одержання доказів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, може бути проведена оперативна закупка - операція щодо придбання наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 271 КПК України контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та проводиться, зокрема, у формах контрольованої та оперативної закупки. Підстави проведення оперативної закупки визначаються Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України. Порядок проведення оперативної закупки визначається нормативним актом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, погодженим з Генеральною прокуратурою України.
Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи документів, на переконання суду, свідчить про те, що стороною обвинувачення під час судового провадження не було надано належних доказів на підтвердження наявності законних підстав та приводів для проведення оперативної закупки.
Так, із дослідженої судом постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 17.08.2017 року вбачається, що підставою внесення до ЄРДР відомостей за ч. 2 ст. 307 КК України за фактом причетності одного із засуджених, що відбуває покарання у Державній установі "Полтавська виправна колонія № 64" до вчинення незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів стали матеріали оперативно-розшукової діяльності оперативних співробітників ДУ "Полтавська виправна колонія № 64". Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 , який відбуває покарання та систематично займається збутом на території виправної установи особливо небезпечного наркотичного засобу "канабісу" наркозалежним із числа осіб, що відбувають покарання, тобто вчиняє кримінальне правопорушення, яке підпадає під ознаки ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином.
В п. 6 ч. 2 ст. 251 КПК України передбачено, що постанова прокурора про проведення негласної слідчої дії повинна містити, зокрема, обґрунтування прийняття постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб.
Проте постанова прокурора від 17.08.2017 року не містить належного обґрунтування її прийняття, а лише посилання на те, що ОСОБА_8 свою злочинну діяльність вчиняє без провокування з будь-якої сторони, схиляння чи спонукання його у прямій чи непрямій формі, з використанням засобів конспірації, одноосібно, без свідків, із ретельним вибором місця, часу та способу її вчинення.
В порушення п. 1 ч. 7 ст. 271 КПК України у вказаній постанові про проведення НСРД не викладені обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.
Зміст досліджених судом матеріалів, які стали приводом для внесення відомостей про злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та, відповідно, для прийняття рішення прокурором про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, копії яких у повному обсязі (на 35 арк.) були надані суду стороною захисту, містить документи з особових справ ряду засуджених, а також одного з працівників установи виконання покарань, й не містить жодного документу, крім рапорту оперативного працівника ПВК № 64 від 12.07.2017 року ОСОБА_11 , в якому відображались би об`єктивні відомості про причетність ОСОБА_8 до готування чи вчинення кримінального правопорушення з посиланням на дані, отримані з агентурних джерел.
При цьому, сам ОСОБА_11 під час допиту в якості свідка в судовому засіданні, вказував, що в його провадженні оперативно-розшукова справа по даному факту не перебувала, доступу до її матеріалів й наявних оперативних даних він не мав, її вів інший працівник оперативного відділу установи.
Будь-які інші докази причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до злочинної діяльності, пов`язаної із збутом наркотичних засобів, які були підставою для прийняття рішення про проведення НСРД, стороною обвинувачення не надавалися.
Отже, аналізуючи постанову прокурора можна зробити висновок, що з її змісту взагалі не вбачається наявності достатніх підстав для проведення оперативної закупки. Поряд з цим, з огляду на те, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні є засудженим, що відбуває покарання у виді позбавлення волі, а місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", тобто режимний об`єкт з обмеженим доступом до нього сторонніх осіб, суд вважає сумнівними та в будь-якому випадку належним чином не обґрунтованими висновки прокурора про неможливість отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб, ніж проведення НСРД.
Єдиною особою, крім допитаного в якості свідка залегендованої особи ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні підтвердила, що володіє достовірними даними про те, що ОСОБА_8 здійснював на території установи виконання покарань збут наркотичного засобу коноплі, став свідок ОСОБА_20 , який пояснив, що на початку літа 2017 року особисто двічі бачив як ОСОБА_8 продавав наркотичний засіб іншим засудженим.
Разом з тим, до показань вказаного свідка суд ставиться критично з огляду на наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджував про те, що особою, яка 23.08.2017 року тривалий час переслідувала його з вимогою продати йому коноплю, був засуджений ОСОБА_20 . Вказані доводи обвинуваченого не позбавлені підстав, оскільки об`єктивно підтверджуються даними відеозапису, на якому зафіксований факт проведення НСРД у виді контрольованої закупки наркотичного засобу, відповідно до якого один з засуджених звертався до агента як до ОСОБА_39 й сам покупець прохаючи інших засуджених покликати ОСОБА_8 просив передати, що на нього чекає ОСОБА_40 .
Таким чином, сторона обвинувачення не надала суду відомостей, які б підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав для проведення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_8 , хоча зобов`язана були це зробити. При цьому у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.10.2012 року у справі "Веселов та інші проти Російської Федерації" визначено, якщо доказ є результатом негласної операції, такої як оперативна закупівля наркотиків, органи влади повинні бути готовими продемонструвати, що у них були обґрунтовані причини для організації негласної операції. Наявність конкретних та об`єктивних підстав є обов`язковою умовою для здійснення негласних операцій, в тому числі і використання агентів під прикриттям. Таким чином, Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод хоча і допускає посилання на інформацію, отриману від анонімних інформаторів, але тільки на стадії досудового розслідування, коли цього вимагає характер злочинної діяльності та необхідність її викриття, однак не може бути використана судом як підстави для визнання винуватості особи і не повинна бути єдиним доказом, на якому ґрунтується обвинувачення.
Не надано стороною обвинувачення суду також і жодних доказів, які свідчать про підшукування ОСОБА_8 покупців наркотичних засобів, залучення посередників чи осіб для приховання чи зберігання в них наркотичного засобу, час та місця таких зустрічей і зміст домовленостей, встановлення шляхів придбання, перенесення і збуту та місця зберігання наркотичних засобів, тобто доказів, які б викривали наміри та умисел обвинуваченого на вчинення протиправних дій.

Матеріали справи не містять документів щодо проведення обшуку спального місця засудженого ОСОБА_8 , приміщення на території локальної дільниці № 3 ПВК № 64, де він відбував покарання.

Натомість надані стороною захисту документи свідчать про те, що ОСОБА_8 23.08.2017 року після проведення обшуку його спального місця був поміщений до ДІЗО терміном на 14 днів за зберігання заборонених предметів, - вилученого працівниками виправної колонії мобільного телефону.

Вказане дає підстави стверджувати про те, що під час обшуку жодних інших заборонених предметів у засудженого ОСОБА_8 , в тому числі наркотичних засобів, вилучено не було. Належний йому мобільний телефон до кримінального провадження приєднаний не був, речовим доказом не визнаний, відповідно, зміст наявної на ньому інформації не досліджувався.

При цьому, свідок ОСОБА_15 стверджував в судовому засіданні про те, що реалізацію наркотичних засобів ОСОБА_8 здійснював наступним чином: називав номер телефону, на який необхідно було "скинути гроші", після отримання яких передавав наркотичний засіб.

Досліджений відеозапис, що здійснювався під час оперативної закупки та міститься на носії інформації mikro SD інв. № 314т від 14.08.2017 року, свідчить про те, що в ході проведення оперативної закупівлі закупний ОСОБА_15 спілкувався по телефону з різними особами, з оперативним працівником ПВК № 64 ОСОБА_11 . Натомість вказаний мобільний телефон не був вилучений, залучений до справи як речовий доказ, не досліджений в рамках даного кримінального провадження, органами досудового розслідування не перевірено з ким та коли спілкувався ОСОБА_15 в процесі оперативної закупки, і якщо придбавав наркотичні засоби у ОСОБА_8 за добу до проведення НСРД, як вказаний свідок стверджував в судовому засіданні, то чи мається відповідна інформація щодо підтримання з ним зв`язку.

В задоволенні відповідного клопотання захисника під час досудового розслідування про встановлення абонентських номерів засудженого ОСОБА_20 (якого сторона захисту вважає особою, яка виступила покупцем під час НСРД) та оперативного працівника ОСОБА_41 , який підтримував контакт із закупним в ході проведення оперативної закупки особисто та по телефону, і надання тимчасового доступу до інформації відповідних кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, слідчим було відмовлено.

Особа, яка за твердженням сторони обвинувачення дала добровільну згоду на проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_8 , щодо якого у наступному застосовані заходи забезпечення безпеки свідка шляхом зміни його анкетних даних та обрано анкетні дані ОСОБА_15 , під час допиту в судовому засіданні стверджував, що до його участі в серпні 2017 року в проведенні оперативної закупки наркотичного засобу "канабіс" у ОСОБА_8 за завданням працівників поліції він раніше неодноразово вже придбавав у ОСОБА_8 аналогічний наркотичний засіб, вказав, що зробив це за добу до оперативної закупки, тобто 22.08.2017 року (після відкриття кримінального провадження № 000164 від 17.07.2017 року та винесення прокурором постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 17.08.2017 року) з метою перевірки наявності у останнього наркотичного засобу, проте будь-яке документування такої закупки не проводилося, що не дозволяє суду використовувати зазначені свідчення в якості доказу причетності ОСОБА_8 до злочинної діяльності, пов`язаної зі збутом наркотичних засобів.
Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право використовувати інформацію, отриману внаслідок конфіденційного співробітництва з іншими особами, або залучати цих осіб до проведення негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, передбачених ст. 275 КПК України. Разом з тим, матеріали справи не містять підстав залучення до участі у проведенні оперативної закупки наркотичних засобів свідка ОСОБА_15 . В протоколі огляду від 23.08.2017 року добровільність участі ОСОБА_15 в проведенні оперативної закупки наркотичних засобів, як того вимагає чинне законодавство, не відображена. При цьому, конкретні обставини справи, в тому числі місце проведення НСРД й очевидне знайомство обвинуваченого з засудженим, який виступив агентом у даному провадженні під час проведення НСРД, ставлять під сумнів доцільність зміни анкетних даних покупця.
Крім того, суд вважає необхідним зауважити, що Конвенцією не заборонено використовувати на стадії попереднього розслідування такі джерела, як анонімні інформатори, якщо це виправдано характером злочину. Однак використання надалі таких джерел інформації судом для обґрунтування обвинувального вироку буде правомірним тільки в тому разі, коли є належні й достатні гарантії недопущення зловживань, зокрема коли встановлена чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування таких оперативно-розшукових заходів, їх здійснення та контролю за цими діями (рішення від 26 жовтня 2006 року у справі "Худобін проти Росії", рішення від 6 вересня 1978 року у справі "Клаас та інші проти Німеччини").
На підставі постанови прокурора Полтавської місцевої прокуратури м. Полтави ОСОБА_4 про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.08.2017 року прийняте рішення для отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної із незаконним обігом особливо небезпечного наркотичного засобу, а саме незаконним його виготовленням, придбанням, перевезенням та зберіганням з метою збуту, а також самого збуту, обіг якого заборонено законом, провести негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі "Полтавська виправна колонія № 64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, - особливо небезпечного наркотичного засобу "канабісу" за ціною 150 грн. за одну сірникову коробку, загальною кількістю 5 сірникових коробок на загальну суму 750 грн., із відкритим фіксуванням результатів, із затриманням особи, без втрати грошових коштів, з використанням аудіо-, відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження та з використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів (помічених купюр), всередині публічно доступних місць на території Державній установі "Полтавська виправна колонія № 64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 6. Для проведення оперативної закупки залучити конфіденційну особу із зміненими анкетними даними. Отримання коштів для проведення оперативної закупки доручити оперативним співробітникам ГУ НП в Полтавській області спільно з оперативними співробітниками оперативного відділу ДУ "Полтавська виправна колонія № 64". Проведення оперативної закупки доручити оперативним співробітникам ГУ НП в Полтавській області спільно з оперативними співробітниками оперативного відділу ДУ "Полтавська виправна колонія № 64". Негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки провести у період з 17.08.2017 року по 09.09.2017 року із використанням аудіо-, відеоконтролю особи, дозвіл на застосування якого надано слідчим суддею Апеляційного суду Полтавської області (ухвала № 2293т від 09.08.2017 року).
При цьому, стороною обвинувачення не надано суду доказів правомірності залучення для проведення оперативної закупки коштів, виконання в цій частині постанови прокурора від 17.08.2017 року співробітникам ГУ НП в Полтавській області спільно з оперативними співробітниками оперативного відділу ДУ "Полтавська виправна колонія № 64". В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, які підтверджують факт виділення з коштів фонду ГУНП в Полтавській області коштів в сумі 750 грн. 00 коп. для проведення НСРД у кримінальному провадженні № 000164 від 17.07.2017 року.

Крім того, суд наголошує на тому, що стороною обвинувачення не надано суду даних на підтвердження того, що гроші в сумі 750 грн. купюрами: 3 купюри номіналом 200 грн. серії УГ 8038857, ТБ 3485105, ЕЩ 0853865, 2 купюри номіналом 50 грн. серії ПИ 1227334, ПЖ 2437938, 2 купюри номіналом 20 грн. серії СЗ 7708349, СГ 2552757, 1 купюра номіналом 10 грн. серії M3 5920544, які використовувались при проведенні оперативної закупки та досліджувались експертом згідно висновку № 147 від 03.10.2017 року Полтавського НДЕКЦ МВС України, залучені слідчим до даної справи та визнавались речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим судом не досліджувались, відомості про їх місцезнаходження та умови зберігання в розпорядженні суду відсутні.
Стороною обвинувачення не надано суду також доказів визнання речовими доказами у даному провадженні марлевих тампонів зі змивами з рук ОСОБА_8 , з контрольним зразком хімічної речовини, якою помічались грошові купюри, які відбирались 23.08.2017 року під час проведення оперативної закупки, та досліджувались експертом, що позбавляє суд можливості оцінювати вказані речі як докази у справі.
Зі змісту ст. 7, ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 36, ч. 3 ст. 333 КПК України вбачається, що суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування (прокурору) проведення слідчих (розшукових) дій, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні або перевірці обставин, якщо вони мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247, ст. 248 КПК України дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій надається, зокрема слідчим суддею апеляційного суду області (міста Києва), у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналіз положень Закону України від 21 січня 1994 року "Про державну таємницю", "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях" та "Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні" (п.п. 5.1, 5.9) свідчать, що ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії можуть підлягати розсекречуванню.

Про необхідність розсекречування також свідчать наступні правові норми.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи, у тому числі ті, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані діяти лише в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК і Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Суд згідно з ч. 1 ст. 94 КПК має оцінити кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Отже, здійснення перевірки доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту, наприклад, ставить їх під сумнів, є обов`язком суду, а звідси випливає й необхідність дослідження дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 246 КПК України у рішенні про проведення негласної слідчої (розшукової) дії обов`язково зазначається строк її проведення. Здійснення означених дій поза строком, визначеним в ухвалі слідчого судді, є підставою для визнання доказів, отриманих внаслідок їх проведення, недопустимими.

Крім того, відомості про термін дії дозволів на застосування негласних слідчих (розшукових) дій після використання їхніх результатів як доказів у кримінальному судочинстві не є інформацією про засоби, зміст, форму та методи оперативно-розшукової діяльності у розумінні ст. 8 Закону України "Про державну таємницю". Такі відомості стосуються законності проведення відповідних дій, від чого залежить допустимість їхніх результатів як джерела доказів.
Необхідність дослідження цих матеріальних носіїв інформації зумовлена не лише визначенням строку наданих дозволів, а й перевіркою щодо їх наявності, а також з`ясуванням того, чи належним суб`єктом подавалось клопотання.
Слід зазначити, що прокурор на власний розсуд може прийняти рішення про розсекречування, поряд із результатами негласних слідчих (розшукових) дій, й ухвали слідчого судді, адже саме прокурор згідно з ч. 1 ст. 255 КПК та п. 5.9. "Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні" визнає необхідним використання тих чи інших матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після їх проведення, відповідно, і доведення їх допустимості покладається на нього.
Прокурор, діючи в порядку, визначеному п. 5.9 Інструкції, має прийняти рішення щодо їх розсекречення, яке здійснюється у порядку, передбаченому розділом 5. Інструкції.
Після розсекречування відповідних матеріальних носіїв інформації за клопотанням прокурора вони долучаються до матеріалів кримінального провадження та надаються стороні захисту для ознайомлення.
Якщо ж прокурор відмовляється прийняти рішення про розсекречування, зокрема ухвали слідчого судді, у випадку оспорення стороною захисту допустимості доказів, отриманих внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, суд, беручи до уваги зміст частин 3, 4 ст. 17 КПК України, вирішує питання їх допустимості.

При цьому слід враховувати положення ч. 12 ст. 290 КПК України про те, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити ці матеріали як доказ у справі.

За правилами ст. 290 КПК України, обов`язковому відкриттю підлягають усі зібрані сторонами матеріали, крім випадків, передбачених абз. 2 ч. 6 вказаної норми, у тому числі й ті, які є правовою підставою для проведення органом досудового розслідування негласних слідчих дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів, оскільки за умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів та принцип рівності сторін у кримінальному процесі.
Недослідження судом процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, впливає на справедливість судового розгляд в цілому, оскільки відсутність дослідження цих матеріалів викликає сумніви щодо можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості їх результатів як доказів. Недослідження зазначених матеріалів призводить до оперування судом доказами, допустимість яких є імовірною, що в контексті презумпції невинуватості є неприпустимим для обґрунтування рішення про винуватість особи та свідчить про порушення права особи на справедливий суд.
На необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються негласних слідчих (розшукових) дій, як гарантії справедливого судового розгляду неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини (справи "Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства", "Джасперс проти Сполученого Королівства", "Раманаускас про Литви", "Банніков проти Росії" та інші).
Відповідно до листа за підписом голови Апеляційного суду Полтавської області № 01-54/39/18 від 23.08.2018 року, повідомлено заступнику керівника Полтавської місцевої прокуратури про те, що у кримінальному провадженню № 000164 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що під час проведення заходів іншими способами з`ясувати питання та одержати фактичні дані про підготовку та вчинення даного злочину неможливо, виключно з метою запобігання подальшій протиправній діяльності, керуючись вимогами ст. 31 Конституції України, ст. ст. 246, 247, 248, 249, 260 КПК України проведені заходи, які тимчасово обмежують права людини: 09.08.2017 року слідчим суддею Апеляційного суду Полтавської області за клопотанням Полтавської місцевої прокуратури надано дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії у виді аудіо-, відеоконтролю особи терміном на 1 (один) місяць з моменту надання дозволу.
Однак гриф секретності з вищевказаної ухвали не знято, відповідно, копію ухвали стороною обвинувачення надано не було, вона судом не досліджувалася. При цьому, з листа Апеляційного суду Полтавської області № 01-54/39/18 від 23.08.2018 року неможливо встановити дані щодо підготовки та вчинення якого саме злочину надавався дозвіл, аудіо-, відеоконтроль якої саме слідчої дії та відносно якої саме особи дозволено судом, тоді як вказані відомості підлягають обов`язковому зазначенню в ухвалі слідчого судді відповідно до норми ч. 4 ст. 248 КПК України й встановити їх в інший спосіб, ніж шляхом дослідження вказаного документу, не виявляється можливим.
На підтвердження факту причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, стороною обвинувачення надані суду протоколи від 23.08.2017 року: про результати контролю за вчиненням злочину, про помічення грошових купюр, про хід проведення НС(Р)Д в формі оперативної закупівлі (огляд покупця та вручення грошових коштів), про наслідки здійснення негласної слідчої (розшукової ) дії у вигляді аудіо-, відео контролю особи, добровільної видачі, - у кримінальному провадженні № 000164, внесеному до ЄРДР 17.07.2017 року за ч. 2 ст. 307 КК України.
При цьому, суд позбавлений права допустити ці протоколи в якості допустимих доказів, позаяк їх допустимість оспорюється стороною захисту, якій безпосередньо не була відкрита ухвала Апеляційного суду Полтавської області про дозвіл на проведення відповідної НСРД, тобто стороною обвинувачення, всупереч ч. 12 ст. 290 КПК України не відкриті стороні захисту, обвинуваченому і суду усі наявні матеріали, що стосуються правомірності цих заходів.
17.07.2017 року після внесення Полтавською місцевою прокуратурою до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за № 000164 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до постанови першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури про доручення здійснення досудового розслідування від 17.07.2017 року здійснення досудового розслідування доручено слідчим Відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області.
Згідно з постановою начальника СВ Відділення поліції № 2 Полтавського ВП від 25.07.2017 року про створення групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування від 25.07.2017 року, до групи включено слідчих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Як встановлено в ч. 6 ст. 216 КПК України, слідчі органів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених на території або в приміщеннях Державної кримінально-виконавчої служби України.
Постановою прокурора Полтавської місцевої прокуратури від 06.10.2017 року змінено підслідність розслідування даного злочину та визначено підслідність кримінального провадження № 000164 слідчим СВ Управління ДКВС України Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та доручено здійснення досудового розслідування слідчим вказаного підрозділу.
Після вказаної дати процесуальні дії та рішення у справі, в тому числі, винесення постанови від 12.10.2017 року про визнання речовим доказом добровільно виданих засудженим ОСОБА_15 трьох паперових пакетів з наркотичним засобом, повідомлення про підозру та складання обвинувального акту, направлення запитів та винесення постанов по результатам розгляду клопотань захисника здійснювались старшим слідчим СВ Управління ДКВС України Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_42 , проте документ про доручення даному слідчому здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000164, як і відомості про внесення даних про нього як слідчого у цьому кримінальному провадженні до ЄРДР, прокурором суду не надано.
З огляду на викладене, установлені фактичні обставини справи та необхідність дотримання засад юридичної визначеності і законності, стороною обвинувачення не доведено правомірності вчинення процесуальних дій слідчим ОСОБА_42 в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, що відповідно до положень ст. 86 КПК України є підставою для визнання їх незаконними, а відповідних процесуальних документів, - недопустимими доказами.
Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_7 вказували на провокацію злочину з боку агента, який діяв під контролем працівників поліції.
Обвинувачений ОСОБА_8 заперечуючи винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зазначив суду, що реалізацію особливо небезпечного наркотичного засобу свідку під вигаданими анкетними даними ОСОБА_15 не здійснював. Останній продовж майже чотирьох годин 23.08.2017 року переслідував його з вимогою продати йому наркотичний засіб коноплю, припускався до вмовлянь, намагався викликати співчуття тощо, та незважаючи на його заперечення, продовжував вчиняти на нього тиск.
Крім того, при відтворенні в судовому засіданні носія інформації mikro SD інв. № 314т від 14.08.2017 року, на якому за допомогою спеціальних технічних засобів в ході проведення аудіо-, відеоконтролю особи зафіксовано процес оперативної закупки, встановлено, що під час даної НСРД залегендованою особою ОСОБА_15 , якому працівниками поліції були видані грошові кошти для проведення оперативної закупки, протягом майже 4 годин здійснювалися неодноразові спроби встановити контакт з ОСОБА_8 з метою придбання у нього наркотичного засобу. Останній поводився нестабільно - відповідав відмовою, в тому числі в різкій формі з явним обуренням та застосуванням ненормативної лексики, після умовлянь з боку свідка висловлював згоду на його пропозицію, обговорював умови угоди, просив почекати, потім уникав контактів. Агент продовжував наполягати на зустрічі, звертався до інших засуджених з проханням покликати ОСОБА_8 до приміщення столової, згодом до брами локальної дільниці № 3, де відбував покарання ОСОБА_8 , маючи намір вмовити останнього продати йому особливо небезпечний наркотичний засіб "канабіс". В ході спілкування з ОСОБА_8 вдавався до вмовляння, намагався викликати у нього жалість та співчуття до ситуації, в якій він нібито опинився, з метою спонукати на вчинення незаконних дій.
Зміст відеозапису з носія інформації інв. № 314т від 14.08.2017 року істотно відрізняється від його опису, наведеного у протокол про наслідки здійснення негласної слідчої (розшукової ) дії у вигляді аудіо-, відео контролю особи від 09.2017 року, та в істотних моментах явно суперечить протоколу. Сам протокол оформлений без дотримання чинного законодавства, оскільки не містить дати його складання.

При цьому, зміст вказаного відеозапису свідчить про те, що закупний ОСОБА_15 під час проведення слідчої дії неодноразово спілкувався по телефону та особисто з працівником ПВК № 64, якому доповідав про хід оперативної закупки, свої дії та перешкоди, які виникли у нього в реалізації запланованого заходу, отримував вказівки. Поряд з цим, закупний спілкувався з іншими засудженими, іноді умисно переривав відеофіксацію своїх дій, прикриваючи камеру.
Так, встановлені судом обставини вказують на те, що особа під вигаданими анкетними даними ОСОБА_15 перед початком НСРД був оглянутий працівниками поліції в присутності понятих в приміщенні кабінету ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" для проведення відеоконференцій, жодних предметів у нього виявлено не було. Після цього вручено гроші в сумі 750 грн. та він пішов на зустріч з продавцем наркотичних засобів. Відеозапис розпочинається не в приміщенні, де проводився обшук покупця, а через деякий час після того, як закупний залишив його, та свідчить про те, що у розпорядженні ОСОБА_15 з`явився мобільний телефон. Очевидно, що ця річ є забороненим предметом для зберігання засудженими. Мобільний телефон не вручався йому працівниками поліції разом з грошима в присутності понятих та з`явився пізніше.
Вказане дає підстави стверджувати, що після огляду і до увімкнення відеокамери закупний ОСОБА_15 мав контакт з невстановленою особою, яка передала йому телефон. Після завершення оперативної закупки та отримання з рук ОСОБА_8 трьох паперових згортків закупний пішов до будівлі, де мав зустріч з працівником ПВК № 64, якому демонстрував придбане, отримав вказівки про подальші дії, разом з цією особою увійшов до приміщення будівлі, в якій розташована кімната, де на нього чекали поняті і працівники поліції, й відеозапис одразу ж був припинений, тобто до початку добровільної видачі придбаної речовини. При цьому, згідно матеріалів, наданих суду стороною обвинувачення, свідок видав лише 3 паперових згортка та залишок грошових коштів. Мобільний телефон у нього виявлений не був, що об`єктивно підтверджує те, що після припинення відеозапису та до початку добровільної видачі закупний міг контактувати з іншою особою та обмінюватись з нею речами.
Таким чином, дані, зафіксовані на віддеозаписі у сукупності з іншими встановленими під час судового розгляду обставинами проведення негласної слідчої (розшукової) дії ставлять під сумнів правомірність проведення негласної слідчої розшукової дії вцілому та достовірність отриманих внаслідок її здійснення результатів, що свідчить про неможливість спростування твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що у пакунках, які він передав закупному, знаходився тютюн, а не наркотичний засіб.
За змістом положень ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
У постанові від 6 березня 2018 року (справа № 727/6661/15-к) Верховний Суд відмітив, що відповідно до вимог ЄСПЛ для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є низка критеріїв. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання.
Тобто будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що здатна бути перевіреною, а державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу.
Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви").
Прецедентне право Європейського суду не забороняє посилатися на стадії розслідування кримінальної справи у випадку, якщо дозволяє характер злочинної дії, на докази, отримані в результаті проведення співробітниками органів внутрішніх справ операцій під прикриттям. Однак, застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі "Тейксейра де Кастро проти Португалії").
ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкта з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року).
Вирішуючи питання про те, чи було таке розслідування "по суті неявним", суд повинен вивчити причини, які лежать в основі проведення оперативних дій та виходити з того, чи мали місце об`єктивні підозри того, що заявник задіяний у злочинній діяльності або схильний до скоєння злочину.
Тісно пов`язаним із критерієм об`єктивної підозри є питання щодо етапу, на якому уповноважені органи державної влади здійснюють оперативні заходи, тобто або вони просто "приєднались" до здійснення кримінально-караного діяння, або спровокували його.
У рішенні від 5 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви" (п.п. 67-74), ЄСПЛ вказав: "щоб встановити, чи обмежилися "агенти поліції" лише "пасивним розслідуванням протиправної діяльності", суд повинен врахувати, що: у справі немає доказів, які б підтверджували, що заявник раніше вчиняв злочини, зокрема пов`язані з корупцією; як засвідчують записи телефонних розмов, заявник неодноразово зустрічався із "агентом" з ініціативи останнього (цей факт, очевидно, спростовує наведені урядом доводи про те, що правоохоронні органи жодного разу не тиснули на заявника і не вдавалися до погроз). Навпаки, через контакти, встановлені з ініціативи "агентів поліції", правоохоронні органи явно схиляли заявника до протиправних дій, хоча, крім чуток, не було об`єктивних доказів для припущення, що заявник займається незаконною діяльністю.
Навіть цих міркувань ЄСПЛ вважав за достатнє для обґрунтування висновку, що дії працівників правоохоронних органів вийшли за межі пасивного розслідування наявної протиправної діяльності.
Також суд має встановлювати, чи перевищили правоохоронні органи межі, визначені у зв`язку з використанням моделі симулювання, тобто чи підбурювали вони заявника до вчинення злочину. Із цією метою з`ясуванню підлягають причини, з яких було розпочато використання цієї моделі, ступінь співучасті поліції у вчиненні злочину та характер підбурювання чи тиску, який чинили на заявника.
При цьому, саме прокуратура мала довести, що факту підбурення не було. У разі відсутності таких доказів національні суди зобов`язані були проаналізувати факти у справі та вжити відповідних заходів, щоб встановити істину, а також з`ясувати, чи мало місце підбурювання.
У рішенні від 30 жовтня 2014 року у справі "Носко і Нефедов проти Росії" (п.п. 54, 62) ЄСПЛ також відзначав у своїй прецедентній практиці, що негласні операції повинні проводитися пасивним шляхом за відсутності тиску на заявника для вчинення ним злочину за рахунок таких засобів, як прийняття на себе ініціативи в контактах із заявником, наполегливе спонукання, обіцянку фінансової вигоди або звернення до почуття жалю заявника.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 17 КПК України підґрунтям законності є стандарт доказування "поза розумним сумнівом", згідно змісту якого доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Наявність державного інтересу не можна застосовувати як обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу "справедливого судочинства" (рішення ЄСПЛ у справах "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 9 червня 1998 року, "Худобін проти Російської Федерації" від 26 жовтня 2006 року, "Ванян проти Російської Федерації" від 15 грудня 2005 року, "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року).
Якщо у справі відсутні дані про те, що особа займалася збутом наркотичних засобів іншим особам, крім закупного, то у органів досудового слідства та суду є достатні підстави підозрювати, що мала місце провокація. Інформація, отримана в результаті проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів, не повинна бути єдиним доказом, на якому будується обвинувальний вирок.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення прав людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у п.1 ст.6 Конвенції (див. серед інших § 56 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Банніков проти Росії"). Таке тлумачення повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 87 КПК України. Надані стороною обвинувачення письмові докази не містять безперечних та достатніх доказів збуту наркотичних засобів обвинуваченим іншій особі та вказують на можливість провокації злочину, що є неприпустимим.
Також суд зазначає, що для визначення питання, чи була у даному випадку провокація злочину, не має значення, чи дійсно ОСОБА_8 продавав наркотичну речовину свідку зі зміненими даними ОСОБА_15 , важливо хто був ініціатором її передачі, важливо чи пасивно діяв свідок зі зміненими даними ОСОБА_15 , чи не було в його діях спонукання до вчинення злочину, що в даному випадку суд вважає ключовим фактором.
Важливим є те, що стороною захисту було заявлено про наявність провокації, а стороною обвинувачення не було наведено послідовних обґрунтувань про відсутність провокації, сторона обвинувачення лише обмежилась загальними фразами про її відсутність та посиланнями на інформацію про те, що ОСОБА_8 збував наркотичну речовину, яка надходила він невідомих осіб.
Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому, у справах щодо провокації стандарт доказування збільшується.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що оперативна закупка у ОСОБА_8 була проведена 23.08.2017 року свідком ОСОБА_15 за завданням працівників правоохоронних органів, за активної участі та під контролем правоохоронців і за відсутності будь-яких даних, крім результатів оперативної закупки, про причетність ОСОБА_8 до злочинної діяльності, пов`язаної із збутом наркотичних засобів або схильності до вчинення ним злочинів такої категорії, суду не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_8 було б вчинено злочин без втручання з боку правоохоронних органів, тобто прокурором не доведено відсутність провокації, тому суд вважає, що докази обвинувачення, отримані в ході проведення НСРД, були здобуті шляхом провокації, є недопустимими і не можуть бути використані у судочинстві, оскільки це є порушення п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, через порушення принципу справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
За таких обставин, виходячи з норм діючого законодавства, суд вважає усі докази, а саме: постанову прокурора Полтавської місцевої прокуратури м. Полтави ОСОБА_4 про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.08.2017 року, протоколи від 23.08.2017 року: про результати контролю за вчиненням злочину, про помічення грошових купюр, про хід проведення НС(Р)Д в формі оперативної закупівлі (огляд покупця та вручення грошових коштів), про наслідки здійснення негласної слідчої (розшукової ) дії у вигляді аудіо-, відео контролю особи, добровільної видачі, носій інформації mikro SD інв. № 314т від 14.08.2017 року, протокол огляду місця події від 23.08.2017 року та протокол освідування особи від 23.08.2017 року, які отримані внаслідок контролю за вчиненням злочину, недопустимими.
Враховуючи те, що предмети злочину, які в подальшому долучені в якості речових доказів і піддані експертним дослідженням, були отримані з порушенням норм КПК України, тому вони не можуть бути використані у кримінальному провадженні. В свою чергу висновки експертів є похідними від них доказами, тому суд визнає висновки експертів також недопустимими доказами по справі.
Таким чином, суд також визнає недопустимими докази: постанову слідчого від 12.10.2017 року про визнання речовим доказом виданих добровільно закупним ОСОБА_15 3 паперових пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, висновок експерта № 2635 від 30.08.2017 року Полтавського НДЕКЦ МВС України, відповідно до якого досліджувався вміст трьох паперових згортків, вилучених під час проведення НСРД, висновок експерта № 147 від 03.10.2017 року Полтавського НДЕКЦ МВС України, відповідно до якого досліджувались марлеві матеріали зі змивами з рук гр. ОСОБА_8 та грошові купюри.
Оскільки результати проведення негласних слідчих дій судом визнано недопустимими доказами, а показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , які були понятими при документуванні результатів контролю за вчиненням злочину 23.08.2017 року, та показання свідка ОСОБА_15 , за участю якого проводилося оперативна закупка наркотичного засобу, є похідними від них, суд дійшов висновку, що дані показання також не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.
Інших доказів на підтвердження вини обвинуваченого у збуті наркотичних засобів сторона обвинувачення суду не надала.
Оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів, які беззаперечно підтверджували б вину ОСОБА_8 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, то суд вважає недоведеною належними та допустимими доказами його винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.
Так, згідно вимог ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є в тому числі рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Прокурор, який приймав участь у судовому засіданні, після дослідження всіх доказів по справі перед оголошенням початку судових дебатів не скористався своїми правами, передбаченими ст.ст. 338, 340 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України, та положення ст. 5 "Право на свободу та особисту недоторканість" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України необхідно виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Оскільки стороною обвинувачення не була доведена винуватість ОСОБА_8 поза розумними сумнівами, під час судового розгляду виявлені порушення під час проведення слідчих дій, а доводи обвинуваченого про його непричетність до вчинення даного злочину не були спростовані, всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого суд тлумачить на його користь. Інших доказів, які б були поза розумним сумнівом, суду не надано.
З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, враховуючи, що дослідження додаткових доказів не пропонується стороною обвинувачення, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_8 слід виправдати за недоведеністю вини в інкримінованому йому злочині з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, які складаються з витрат на проведення судової хімічної експертизи № 2635 від 30.08.2017 року в сумі 593 грн. 22 коп., судової хімічної експертизи № 147 від 03.10.2017 року в сумі 593 грн. 22 коп., слід віднести на рахунок держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно положень ст. 100 КПК України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_43 визнати невинуватим і виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1186 грн. 44 коп. - компенсувати за рахунок держави.
Речові докази по справі - три паперові пакети із 5,64 гр. особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, які передані на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів СВ УДКВСУ ПСМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, знищити; 1 карту пам`яті micro-CD зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для обвинуваченого, який утримується під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії вироку суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1