В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/782/18

Провадження № 1-кп/300/93/2018 13.12.2018 р. смт.Воловець

Воловецький районний суду Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, сезонного працівника, не судимого, обвинуваченого у злочині, передбаченому ч.1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2018 р., близько 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в центрі с. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у присутності відвідувачів кафе та бармена, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_5 , який сидів за столиком, один удар рукою по носу, від якого потерпілий впав на підлогу, після чого обвинувачений вдарив потерпілого ногою по лівій руці, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що того вечора він зайшов зі своїм знайомим ОСОБА_6 у кафе. Проходячи повз столик, за яким сидів потерпілий, той навздогін образливо висловився на адресу обвинуваченого. Після цього він повернувся і вдарив потерпілого рукою в область голови, від чого потерпілий впав, при цьому посуд, який знаходився на столі, перевернувся на підлогу. Конфлікт закінчився після того, як потерпілий вийшов з кафе. Обвинувачений визнав, що його поведінка була протиправною.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Цивільного позову в справі не заявлено.

Допитавши обвинуваченого, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Під час судового розгляду обвинувачений, частково визнаючи свою провину у вчиненому заявив, що коли він проходив повз столика, за яким сидів потерпілий, той образливо висловився на його адресу. Свої протиправні дії обвинувачений пояснював тим, що він змушений був таким чином відреагувати на образу з боку потерпілого, захищаючи свою гідність.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що бачила як обвинувачений вдарив потерпілого ОСОБА_5 рукою по обличчю, від чого той упав на підлогу. Під час цього інциденту впав і посуд зі стола, за яким сидів потерпілий. Свідок підтвердила обставини, про які в суді розповів обвинувачений. Зміст розмови між обвинуваченим і потерпілим з достовірністю не підтвердила. Бійка відбувалася в присутності відвідувачів кафе, які прийшли відпочити. Конфлікт закінчився, коли потерпілий піднявся з підлоги та вийшов з кафе.
Оцінюючи дії обвинуваченого, який вважає, що він своїми діями захищав свою гідність суд бере до уваги, що події відбувалися в громадському місці, яким є кафе, у присутності багатьох відвідувачів, що відпочивали. Вступивши у конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , дії якого суд розцінює як провокативні, обвинувачений грубо порушив громадський порядок у кафе, з мотивів явної неповаги до відвідувачів, що супроводжувалося нанесенням потерпілому легких тілесних ушкоджень.
Ступінь тяжкості спричинених потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 175 від 15.08.2018 р., згідно з яким тілесні ушкодження, заподіяні потерпілому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.
Згідно з роз`ясненням, яке міститься в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. « Про судову практику у справах про хуліганство», за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації.
Враховуючи встановлені обставини суд визнав, що за ознакою особливої зухвалості хуліганство, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , характеризується грубе порушення ним громадського порядку, що супроводжувалося завданням потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до ч.3 статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання суд не встановив.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується по місцю проживання, не судимий, усвідомив протиправний характер своїх дій та їх наслідки, про що свідчить його зізнання під час судового розгляду.
Суд також враховує, що висновки стосовно обвинуваченого, які містяться в досудовій доповіді від 29.10.2018 р. № 39/5/315, про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб), та про те, що виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення інтенсивного нагляду за поведінкою обвинуваченого та застосування до нього соціально-виховних заходів, не узгоджується зі встановленими судом обставинами справи, особою обвинуваченого та вимогами ч.2 ст. 65 КК України що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд вважає, що зазначений висновок органу пробації є поверховим, таким, що здійснений без належного аналізу всіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, а тому такий висновок не може враховуватися до уваги при застосуванні покарання обвинуваченому.
Беручи до уваги тяжкість злочину, особу винного, відсутність претензій з боку потерпілого та власника кафе, в якому відбувалися події, позитивну характеристику обвинуваченого, та інші обставини справи, суд дійшов висновку про те, що до нього слід застосувати мінімальне покарання в межах санкції визначеної ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу.
Процесуальних витрат у справі немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого, на час розгляду кримінального провадження судом, не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у злочині передбаченому ч.1 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1