Справа № 562/4481/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунові Рівненської області кримінальне провадження № 0000444 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ПП "Андрушко" в м.Здолбунові Рівненської області, раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в:

12 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, а саме: до Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості, із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та призначення виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

12 травня 2015 року ОСОБА_4 під особистий підпис був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

19 травня 2015 року ОСОБА_4 у відповідності до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" надано статус безробітного та відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" призначені виплати допомоги по безробіттю з 19 травня 2015 року по 12 травня 2016 року, терміном 360 календарних днів, при цьому останній ознайомився з п.4 ч. 2 ст 44 Закону України "Про зайнятість населення" щодо обов`язку зареєстрованого безробітного в разі виконання ним оплачуваної роботи (надання послуг) протягом трьох робочих днів інформувати Здолбунівську районну філію Рівненського обласного центру зайнятості про обставини припинення реєстрації безробітного, що визначається у п.9 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення".

15 жовтня 2015 року ОСОБА_4 уклав договір із Приватним підприємством "Крамар" () №1510/15 від 15.10.2015р. щодо оплатного перевезення вантажу в період з 15 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2015 року, отримавши за перевезення вантажу 2087 грн. 50 коп. та умисно, в порушення п.9 ч.1 ст 45 Закону України "Про зайнятість населення", протягом трьох робочих днів не повідомив Здолбунівську районну філію Рівненського обласного центру зайнятості про обставини припинення реєстрації безробітного та припинення виплати допомоги по безробіттю.

В період часу з 15 жовтня 2015 року до 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, що виразився в приховуванні факту виконання оплачуваних робіт згідно договору № 1510/15 від 15 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПП "Крамар»", заволодів призначеною допомогою по безробіттю на загальну суму 16460 (Шістнадцять тисяч чотириста шістдесят) грн. 77 коп., чим спричинив Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості матеріальну шкоду на вказану суму.

29 листопада 2018 року представник потерпілого Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469 КПК України уклали угоду про примирення.

Відповідно до змісту угоди про примирення дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) .

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому злочині і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 595 гривень.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КК України, які роз`яснені представнику потерпілого та обвинуваченому.
Сторони дійшли згоди про розстрочення сплати ОСОБА_4 залишку призначеної допомоги по безробіттю в сумі 15210 грн. 77 коп. на 18 місяців, починаючи з 01 грудня 2018 року, шляхом щомісячної сплати по 845 грн. 04 коп.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що спроможний виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання. Зобов`язується відшкодувати завдані Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості збитки в повному об`ємі у строк та в порядку визначених умовами угоди.

Представник потерпілого Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості ОСОБА_5 просить затвердити укладену угоду про примирення від 29 листопада 2018 року та призначити узгоджене сторонами покарання, будь-яких претензій майнового та немайнового характеру до обвинуваченого не має, оскільки вони визначили порядок та строки погашення заборгованості обвинуваченим.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався у тому, що сторони правильно розуміють зміст угоди про примирення, наслідки її укладення та затвердження відповідно до ст.473 КПК України. Обвинуваченому у роз`яснено обмеження права на оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному і касаційному порядку та відмову від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит свідків обвинувачення у судовому засіданні, заявлення клопотань про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь (п.1 ч.4 ст.474 КПК України) та, що у разі невиконання ним угоди про примирення, відповідно до ст.476 КПК України потерпілий має право протягом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду даного кримінального провадження в загальному порядку. Представнику потерпілого роз`яснено обмеження права на оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному і касаційному порядку та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Усвідомивши вказані обставини, сторони в судовому засіданні наполягають на істинності своєї позиції щодо примирення та запевнили суд, що укладення угоди є добровільним.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ст.12 КК України даний злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

По місцю проживання обвинувачений характеризується посередньо. На обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягається вперше.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність закону, суд переконався, що умови угоди не суперечать вимогам ст.471 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладання угоди було добровільним; виконання сторонами взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення та ухвалення вироку з призначенням міри покарання узгодженої сторонами угоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Надані прокурором суду документи кримінального провадження № 0000444 необхідно залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення, укладену 29 листопада 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000444 на підставі ст.ст.468, 469 КПК України.

ОСОБА_4 визнати винним по ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покаранняу виді штрафу в розмірі тридцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 595 (П`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.
Документи кримінального провадження № 0000444 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (Тридцяти) днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому, представнику потерпілого та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

С у д д я