Справа № 464/6391/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/234/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000048 від 04.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, про накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, та транспортного засобу марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 29 листопада 2008 року на праві тимчасового талону по дорученню, шляхом заборони відчуження такого.

В мотивах ухвали зазначено, що визначити співрозмірність завданої шкоди із вартістю майна, на яке прокурор просить накласти арешт, не надається можливим, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів вартості цього майна, як і самого цивільного позову, а єдиною підставою та метою накладення арешту на майно, яка зазначена в клопотанні слідчого, являється відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
На ухвалу слідчого судді прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він вважає, що вищевказана ухвала є незаконною, такою, що постановлена із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчим суддею не враховано доводи прокурора про те, що досудове розслідування триває та зволікання з накладенням арешту на майно підозрюваного може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна. Вказує, що арешт майна в даному випадку є необхідним процесуальним рішенням з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та для забезпечення цивільного позову, крім того, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано у повній мірі процесуальну необхідність на даному етапі досудового розслідування у накладенні арешту на вказане майно, що може призвести до невиконання завдання кримінального провадження та вчинення дій передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.
Просить дану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000048 задоволити повністю та накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної спільної сумісної власності, та транспортного засобу OPEL VECTRA, 1.8, (1992), червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 29 листопада 2008 року № куз. НОМЕР_3 , належного останньому на праві тимчасового талону по дорученню, шляхом заборони відчуження такого.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, захисника адвоката ОСОБА_7 , який просив рішення слідчого судді залишити без змін, розглянувши матеріали справи та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальнй конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.
Приймаючи ж рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000048 від 04.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, про накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, та транспортного засобу марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 29 листопада 2008 року на праві тимчасового талону по дорученню, шляхом заборони відчуження такого, слідчий суддя вірно послався на практику Європейського суду з прав людини та врахував, що арешт на майно підозрюваного накладається за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а визначити співрозмірність завданої шкоди із вартістю майна, на яке прокурор просить накласти арешт, не надається можливим, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів вартості цього майна, як і розміру самого цивільного позову.
При цьому, колегія суддів також приймає до уваги і ту обставину, що транспортний засіб марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_11 на праві власності, і, крім цього, частина квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, відповідно до долучених до справи документів, а саме договору дарування та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 16 березня 2019 року належить іншій особі.
За таких обставин колегія суддів вважає, що дана ухвала слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 рокує законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає, а тому відмовляє прокурору Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000048 від 04.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, про накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, та транспортного засобу марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 29 листопада 2008 року на праві тимчасового талону по дорученню, шляхом заборони відчуження такого, - без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий:

Судді: