УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року
м. Київ

справа № 351/2428/17
провадження № 51-9670ск18

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 серпня 2018 рокув кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058, щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Завалля Снятинського району Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини
За вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 серпня 2018 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Перебування ОСОБА_5 під вартою з 23 лютого 2018 року, згідно ухвали слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області у кримінальному провадженні за № 0000031 від 18 лютого 2018 року, зараховано у строк відбуття покарання.

За цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого не оскаржено.

Судом ОСОБА_5 визнано винуватим у крадіжці, поєднаній з проникненням у приміщення, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, у грудні 2016 року ОСОБА_5 попередньо домовився з ОСОБА_6 про вчинення крадіжки. У подальшому протягом грудня 2016 року лютого 2017 року вони проникли до млина на АДРЕСА_2 , звідки викрали електричні мотори, належні ОСОБА_7 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 34 400 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 , пом`якшити засудженому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК. Суть доводів скаржника зводиться до того, що суди нижчих інстанцій всупереч вимогам ст. 65 вказаного Кодексу не врахували повною мірою особи винного та пом`якшуючих покарання обставин, і дійшли необґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства. У зв`язку з цим захисник вважає, що вирок та ухвала не відповідають ст. 370 КПК. Крім того, на думку захисника, суди мали би застосувати до засудженого правила ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон №838-VІІІ).

Мотиви Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та копії оскаржених рішень, колегія судів дійшла висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведеність цього обвинувачення та юридично-правова оцінка діяння за ч. 3 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються. Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку ст. 349 КПК.

Відповідно до приписів статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як випливає зі змісту ст. 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустимо лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства.
У цьому провадженні таких підстав судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
Як убачається з копії вироку, призначаючи ОСОБА_5 захід примусу, що належить відбувати реально, місцевий суд, із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який в силу ст. 12 КК є тяжким. Крім того, суд зважив на особу винного, котрий не перебуваючи на спеціальних обліках, суспільно корисною діяльністю не займався, а згідно з висновком органу пробації є схильним до вчинення повторного правопорушення.
З огляду на ці обставини в їх поєднанні, суд дійшов умотивованого висновку про неможливість попередження нових злочинів та виправлення ОСОБА_5 без його ізоляції від суспільства.
Разом із цим місцевий суд узяв до уваги пом`якшуючі обставини щире каяття засудженого та активне сприяння ним розкриттю злочину, і за відсутності обставин протилежного змісту призначив ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК. Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість немає.

Крім того, як видно з копії оспорюваної ухвали, аналогічні за змістом доводи сторони захисту про суворість покарання були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Цей суд належним чином розглянув їх і, визнавши неспроможними, відмовив у задоволенні заявлених захисником вимог, навівши переконливе обґрунтування та підстави прийнятого рішення.

Усупереч посиланням у касаційній скарзі, постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення не суперечать ст. 370 КПК.

Виходячи зі змісту оскаржених рішень, при їх постановленні питання про зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону № 838-VІІІ) у цьому кримінальному провадженні не вирішувалося. Томусторона захисту не позбавлена можливості звернутися до місцевого суду для вирішення зазначеного питання окремо в порядку статей 537, 539 КПК.
У касаційній скарзі захисника ОСОБА_8 не міститься переконливих аргументів щодо необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене та на те, що зі скарг й наданих до них судових рішень убачається відсутність підстав для задоволення касаційних скарг, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3