Справа №463/354/19
Провадження №1-кс/463/243/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року, слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, зобов`язання до вчинення дій, -
в с т а н о в и в:
Заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, у кримінальному провадженні № 0000029, а саме: просив скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 16.01.2019 р. про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000029 та зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України.
Скаргу мотивує тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження ,внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 11.01.2019, яке відкрите за його заявою про вчинення злочину від 27.12.2018 за ст. 364 КК України. 14.01.2019 звернувся в бюро з клопотання про визнання його потерпілим у вказаному провадженні, 18.01.2019 отримав постанову слідчого про відмову в задоволені клопотання. Вважає, дану постанову невмотивованою, необгрунтованою та безпідставною, слідчим в межах кримінального провадження № 0000028 не вчинено конкретних процесуальних дій щодо вирішення його процесуальної участі в статусі потерпілого, що є порушенням кримінально-процесуальних норм та порушенням його прав і свобод, як громадянина України. Слідчий ДБР не взяв до уваги ту обставину, що заява про вчинення злочину була подана безпосередньо скаржником, і кримінальне правопорушення було вчинене відносно останнього, та не вчинено жодних слідчих дій, спрямованих на з`ясування питання завдання йому кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди, абсолютно не проаналізувавши його заяву про вчинення злочину і ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03.01.2019.
В судовому засіданні ОСОБА_4 подану скаргу підтримав з мотивів викладених в ній. Просив скаргу задовольнити.
Слідчий ОСОБА_3 відносно задоволення скарги заперечив, пояснив, що на даний час не встановлено підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим, оскільки ще не встановлено заподіяння йому шкоди.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги вважаю, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Постановою від 16.01.2019 слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000029 про визнання його потерпілим.
.
Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 11.01.2019.
16.01.2019 слідчим була винесена постанова про відмову в задоволенні клопотання про визнання скаржника потерпілим. Постанова вмотивована тим, що ні у заяві про вчинення кримінального правопорушення, ні у заяві про визнання потерпілим ОСОБА_4 не вказано обставини і не наведено жодних доказів, яка саме і в чому полягає моральна, фізична або майнова шкода, заподіяна заявнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно положень ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто встановлено, що слідчим розглянута заява ОСОБА_4 про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого та за результатами розгляду такої винесено оскаржувану постанову.
В ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаними вище кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 364 КК України, ОСОБА_4 завдана моральна, фізична або майнової шкода. Жодної інформації про завдану шкоду не містить також і подана до суду скарга. Також з пояснень скаржника вбачається, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях, які на даний момент нічим не підтвердженні, і підірванні віри в правоохоронні органи, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 55 КПК України не може бути підставою для визнання потерпілим.
Отже враховуючи наведене, постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 від 16 січня 2019 року ОСОБА_4 правомірно відмовлено у визнанні його потерпілим.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1