Дата документу 07.03.2019 Справа № 320/1705/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/3/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/1705/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимівідеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2018 року, якою

клопотання захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , щодо оскарження дій адміністрації установи виконання покарань в порядку пункту 13-1 статті 537 КПК України, повернуто заявнику.

Згідно зі змістом ухвали, захисник засудженої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить визнати неправомірними дії адміністрації та співробітників ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань №144» щодо застосування стягнень до ОСОБА_7 та скасувати накладені стягнення.
Повертаючи вказане клопотання, суддя зазначив, що заявнику необхідно звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства України. В обґрунтування рішення зазначив, що ч.1 ст.357 КПК України передбачено вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків. Відповідно до п.13-1 вказаної статті передбачено оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань. Разом з тим, ч.9 ст.539 КПК України передбачено, що розгляд справ щодо питань, визначених у п.13-1 ч.1 ст.537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі, захисник засудженої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 вказує, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що розгляд питань, які стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань віднесено до компетенції місцевих судів, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Спеціальним нормативно-правовим актом, яким в контексті даного питання є КПК України, визначено, що перелічені в ст.537 питання подаються на розгляд місцевого суду саме в форматі клопотань, у відповідності до вимог ч. 1-2 ст.539 КПК України. При цьому, звернення до місцевого суду як адміністративного суду першої інстанції в порядку КАС України, суперечитиме як власне нормам КАС України, зокрема ст.20 так і нормам КПК України, яка чітко вказує порядок та підсудність для звернення з клопотанням за пунктом 13-1 ч.1 ст.537 КПК України.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до місцевого суду.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засуджену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, який вважав, що ухвала є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо прийнятності клопотання адвоката ОСОБА_9 , виходив з положень ст.539 ч.9 КПК України, якими розгляд питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, віднесено до адміністративного судочинства.
Суд повернув клопотання адвоката, для звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.
Суд апеляційної інстанції вважає, що прийняте судом рішення є правильним і таким, що за своїм змістом і формою відповідає засадам кримінального провадження, визначеними ст.7 КПК України.
Так, суд першої інстанції виходить з того, що КПК України не встановлює окремо строки та порядок прийняття і розгляду скарг та клопотань на стадії виконання судових рішень. Такі строки та порядок встановлені лише для розгляду скарг на дії та бездіяльність слідчого та прокурора під час досудового розслідування ст.304 КПК України, для апеляційних скарг ст.399 КПК України, для касаційних скарг ст.429 КПК України.
Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що отримавши скаргу, суд має прийняти одне з таких рішень: відкрити або відмовити у відкритті провадження, залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення недоліків, повернути скаргу.
Суд відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо рішення, дія чи бездіяльність не підлягають оскарженню.
Суддя залишає без руху та встановлює строк для усунення недоліків, якщо скарга не відповідає вимогам щодо форми та змісту, встановлених для такої скарги.
Скарга повертається: якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу, скарга не підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана після закінчення строків, передбачених для подачі такої скарги і клопотання про поновлення строків не порушується.
Стаття 169 КАС України також регламентує питання щодо залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви.
Як кримінальним процесуальним, так і адміністративним законом встановлено, що повернення скарги або позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Встановивши, що предмет оскаржування захисником засудженої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 в поданому клопотанні не належить до юрисдикції кримінально-процесуального закону, суд першої інстанції зазначив, про належність порушених питань до юрисдикції адміністративного судочинства, роз`яснивши автору клопотання право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів доходить висновку про те, що судове рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Суд апеляційної інстанції вважає, що документ, який надійшов до суду першої інстанції, означений автором як «Клопотання щодо оскарження дій адміністрації установи виконання покарань в порядку п.13-1 ст.537 КПК України», має посилання на статті 537, 539 КПК України, а вимога, викладена в прохальній частині документу, до компетенції суду загальної юрисдикції не належить. Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання в порядку виконання вироку, відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України, не має повноважень визнавати дії адміністрації та співробітників ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань №144» неправомірними.
Колегія суддів вважає, що твердження апелянта про те, що його клопотання має бути розглянуто місцевим судом із застосуванням положень Глав 6-9 КАС України замість положень Глав 28, 29 КПК України свідчить про те, що адвокат ОСОБА_9 погодився з висновком суду першої інстанції про належність справи до адміністративної юрисдикції. В той же час, колегія суддів вважає позицію захисника непослідовною та суперечливою, оскільки КАС України встановлені чіткі та конкретні вимоги щодо форми та змісту позовних заяв, яким досліджуване «клопотання» не відповідає.
Безпідставним є також і посилання апелянта на положення ст.20 КАС України, якими встановлені критерії розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, оскільки норма цієї статті не обмежує повноваження судів щодо розгляду адміністративних справ, а лише розмежовує повноваження місцевих та окружних судів. В той же час висновок суду про належність питань, порушених у клопотанні, до адміністративної юрисдикції підтверджується положеннями ст.19 КАС України, яка визначає справи, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів.
З огляду на зазначені мотиви суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_7 і вважає ухвалуМелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2018 року такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2018 року, якою клопотання захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , щодо оскарження дій адміністрації установи виконання покарань в порядку пункту 13-1 статті 537 КПК України, повернуто заявнику, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3