Справа № 461/2180/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/81/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
особи, яка заявляє права на майно: ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_6 адвоката: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
слідчого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_9 та з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні і забезпечення збереження речових доказів накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 20-26 грудня 2018 р. у нежитлових приміщеннях Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», розташованих у АДРЕСА_1 , а саме: на грошові купюри номіналом 20 євро - у кількості 1 купюри; номіналом 10 євро у кількості 4 купюри; номіналом 5 євро у кількості 6 купюр; номіналом 1 євро монета; номіналом 5 суданівських паундів у кількості 6 купюр; номіналом 1 саудівський паунд у кількості 2 купюр; номіналом 2 саудівських паунди у кількості 1 купюри; номіналом 200 гривень у кількості 7 купюр; номіналом 500 гривень у кількості 3 купюр; номіналом 100 гривень у кількості 9 купюр; номіналом 100 доларів США у кількості 86 купюр; номіналом 50 доларів США у кількості 10 купюр; номіналом 1 долар США у кількості 3 купюри; номіналом 5 доларів США у кількості 1 купюри, а також документи та інші речі.

Вказане рішення мотивоване тим, що вказані вище предмети (майно) і документи мають важливе доказове значення для кримінального провадження №0000010 від 22.01.2018 р., розпочатого за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191 та ч.2 ст.366 КК України, по факту зловживання службовим становищем посадовими особами Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», внаслідок чого спричинено розтрату бюджетних коштів в особливо великому розмірі при здійсненні впродовж 2016-2018 років закупівель комплектуючих для ремонту авіаційної техніки.

Ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в інтересах ОСОБА_6 оскаржено адвокатом ОСОБА_7 , який в поданій апеляційній скарзі зазначає, що обшук в адміністративних будівлях ДП «Львівський авіаційно-ремонтний завод» проводився на підставі ухвали слідчого судді 20, 21 та 26 грудня 2018 р., що суперечить вимогам законодавства, оскільки проведення на підставі однієї і тієї ж ухвали про обшук кількаразових проникнень у приміщення не допускається. Відповідно, вилучені під час таких проникнень речі не можуть вважатися допустимими доказами. Крім цього, захисник звертає увагу на те, що грошові кошти вилучалися слідчим з кабінету головного економіста підприємства ОСОБА_6 21.12.2018 р., тому відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України з клопотанням про їх арешт слідчий повинен був звернутися не пізніше 48 годин після вилучення відповідного майна, однак в порушення зазначених положень зробив це лише 26.12.2018 р. На думку апелянта, зазначене унеможливлює задоволення клопотання слідчого про арешт майна, адже, в іншому випадку, такий арешт застосовується поза межами строків, визначених процесуальним законом. Також адвокат ОСОБА_7 наголошує, що вилучені в ході обшуку грошові кошти належать безпосередньо ОСОБА_6 , останній отримував значні трудові доходи, має документи про здійснення валюто-обмінних операцій, часто виїжджав за кордон. Сторона обвинувачення, на думку захисту, не довела факту отримання ОСОБА_6 грошей внаслідок вчинення злочину, як і те, що ці кошти мають якесь доказове значення для справи. У свою чергу, як стверджує захисник, слідчий суддя безпідставно не врахував, що ОСОБА_6 підозра не пред`являлася і у статусі підозрюваного останній не перебуває. Окремо адвокат ОСОБА_7 обґрунтовує своєчасність подачі апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу судді. Апелянт зазначає, що така ухвала постановлялася без виклику учасників провадження, її копії захист отримав лише 30 січня 2019 р., про що є відповідна розписка, долучена до матеріалів апеляційної скарги, а тому, визначений законом п`ятиденний строк для апеляційного оскарження не можна вважати пропущеним, бо такий строк слід обчислювати власне з 30 січня 2019 р. У зв`язку з цим адвокат наполягає на тому, що він подав апеляційну скаргу своєчасно, без пропуску визначеного для цього строку. Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на грошові кошти скасувати і постановити нову, якою відмовити в арешті грошей.

Заслухавши доповідача, доводи ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги із зауваженнями щодо безпідставності накладення арешту на грошові кошти, які є особистою власністю ОСОБА_6 та не мають відношення до кримінального провадження, заперечення прокурора та слідчого проти аргументів сторони захисту і їхнє обґрунтування необхідності застосування арешту вилучених коштів для потреб збереження речових доказів у справі, вивчивши наявні матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із позицією захисника про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ним не пропущено. Так, з`ясовано, що ухвала про арешт майна від 27 грудня 2018 р. постановлялася за відсутності апелянта. Її копію він отримав лише 30 січня 2019 р., що стверджується доданими до апеляційної скарги підтверджуючими документами. У відповідності до ч.3 ст.395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. У зв`язку з цим визначений у ст.395 КПК України строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 дотримано.

Водночас у судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 22 січня 2018 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, по факту розтрати службовими особами ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» бюджетних коштів в особливо великому розмірі впродовж 2016-2018 років при закупівлі комплектуючих для ремонту авіаційної техніки у ТзОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (а.с.4, 5).

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 р. надано дозвіл на проведення обшуку в усіх приміщеннях, які знаходяться за місцем здійснення господарської діяльності ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» з метою виявлення, фіксації та вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення документів та речей, що мають безпосереднє відношення до кримінального провадження, зокрема грошових коштів та матеріальних цінностей, здобутих злочинним шляхом (а.с.13-15).

На виконання вказаної ухвали слідчо-оперативною групою Управління Служби безпеки України у Львівській області за участю понятих було проведено обшук на території ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» у період з 10.00 год. 20 грудня 2018 р. до 14.15 год. 26 грудня 2018 р. (а.с.16-26). Згідно протоколу цієї слідчої дії із сейфу головного економіста заводу ОСОБА_6 було вилучено грошові кошти у національній грошовій одиниці, а також валюті, зокрема доларах США, євро, саудівських і суданівських паундах (а.с.20, 21, 28).

У судовому засіданні апеляційного суду слідчий ОСОБА_9 пояснив, що проведення обшуку впродовж кількох днів зумовлено великою площею обшукуваних приміщень, які послідовно опрацьовувались в межах тривалості робочого часу. Крім цього, звернув увагу на те, що огляд вмісту сейфу в кабінеті головного економіста заводу здійснювався за особистої участі ОСОБА_6 , якому попередньо в присутності учасників слідчої дії пропонувалося добровільно видати речі, зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук. На це ОСОБА_6 заявив, що в його кабінеті таких речей, в тому числі жодних грошових коштів, немає. В подальшому при детальному огляді сейфу були віднайдені конверти з гривнями та іноземною валютою. Неможливість пояснити причини добровільного їх невидання та замовчування ОСОБА_6 факту їх наявності стали достатньою підставою вважати, що ці кошти, можливо, отримані незаконним шляхом, та можуть бути речовими доказами у кримінальному проваджені. Тому їх було описано та вилучено, а в подальшому постановою від 26 грудня 2018 р. визнано, разом з іншими вилученими при обшуці предметами і документами, речовими доказами.

Вказаних слідчим обставин виявлення коштів ОСОБА_6 не заперечив. За таких обставин колегія суддів вважає, що їх вилучення проведено у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства.

Крім цього, приймається до уваги те, що вміст сейфу в службовому кабінеті ОСОБА_6 оглядався один раз, а поетапне здійснення обшуку в різних приміщеннях заводу, площа будівель якого є значною, не можна трактувати як багаторазове проникнення до об`єкту, на якому проводиться обшук.

Також не можна вважати обґрунтованими доводи захисника про те, що слідчий несвоєчасно звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучені грошові кошти. Адже, як встановлено, обшук завершено 26 грудня 2018 р. (а.с.16). Цього ж дня слідчим складено клопотання до слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (а.с.1), яке 27 грудня 2018 р. зареєстроване у Галицькому районному суді м. Львова. За таких обставин, визначений у ч.5 ст.171 КК України строк звернення з клопотанням до слідчого судді не пропущено, відповідно, обов`язок повернути тимчасово вилучене майно ОСОБА_6 у слідчого не виникнув. До того ж обшук у службовому кабінеті ОСОБА_6 це один із етапів проведення єдиної слідчої дії, санкціонованої ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 р., обшуку у приміщеннях ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», а тому, слідчий об`єктивно не міг звертатися із клопотанням про накладення арешту на майно раніше, ніж закінчиться сама слідча дія і у встановлений законом спосіб буде задокументовано її результати.

Встановлення належності вилучених в ході обшуку коштів ОСОБА_6 та перевірка законності джерел їх походження повинні здійснюватись в ході досудового слідства. На даний час описані вище обставини вилучення грошових коштів у ОСОБА_6 здатні переконати стороннього спостерігача у тому, що вони можуть мати стосунок до розслідуваного кримінального провадження і бути використанні в якості речових доказів. Відсутність у ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваного сама по собі не є підставою вважати протилежне.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку згідно із положеннями ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

При цьому, ч.1 ст.170 КПК України визначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З урахуванням наведеного слідчий суддя суду першої інстанції зробив правильний висновок про те, що грошові кошти, вилучені із сейфа в службовому кабінеті ОСОБА_6 , на які слідчий просив накласти арешт, є речовими доказами у справі нарівні з іншими речами, на які накладено арешт. Їх втрата може перешкодити проведенню повного і об`єктивного досудового розслідування. Тому для збереження такого майна слід вжити відповідних процесуальних заходів, які б унеможливлювали користування і розпорядження таким майном будь-кого з осіб.

За таких обставин оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а прийняте рішення про арешт грошових коштів з необхідною повнотою мотивоване встановленими фактичними обставинами справи.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 р. про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 20-26 грудня 2018 року у нежитлових приміщеннях Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4