Справа № 613/136/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2019смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000797 за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів, Харківської області, українця, громадянина України, маючого професійно технічну освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 28.09.2018 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ст.395 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, за скоєння корисливих злочинів, діючи повторно, 19.11.2017 року, близько 20 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в квартирі домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що його дії ні ким не будуть помічені, шляхом вільною доступу, з кишені куртки, що знаходилась у вказаній квартирі, скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 1200 грн. 00 коп., а зі столу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Fly FF244», б/в, згідно висновку товарознавчої експертизи № 133 від 23.11.2017 року вартістю 560 грн. 00 коп., що належать ОСОБА_6 , всього на загальну суму 1760 грн. 00 коп., після чого з місця пригоди зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 0704.2017 року відносно ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік та встановлено ряд обмежень, серед яких йому: заборонено виїзд за межі Богодухівського району Харківської області без дозволу Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області; заборонено перебувати в місцях продажу алкогольних напоїв з метою їх придбання та вживання: зобов`язано проживати за адресою : АДРЕСА_1 та постійно перебувати вдома з 22.00 години до 05.00 години; зобов`язано прибувати на реєстрацію кожну 1 (першу), 2 (другу), 3 (третю), 4 четверту суботу місяця до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області. Однак ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, 12.11.2017 року, самовільно, без дозволу Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області залишив місце постійного проживання, не повідомивши про це працівників поліції та в період часу з 12.11.2017 року до 30.01.2018 року, переховувався від останніх, чим порушив встановлені відносно нього обмеження адміністративного нагляду.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні захисник підтримав позицію обвинуваченого та при винесенні вироку прохав врахувати ставлення обвинуваченого до скоєнного, а саме його щире каяття у вчиненні злочину.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі. При призначенні покарання ОСОБА_4 покладався на розсуд суду.
Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд поза розумним сумнівом, вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України, а саме:
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно;
- у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, який не працює, одружений, дітей не має, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах КУОЗ «Богодухівська ЦРЛ» не перебуває, згідно характеристики Богодухівської міської ради характеризуються формально, на обліку в Богодухівському районному центрі зайнятості не перебуває, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецедив злочину.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, відомості про особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.2 ст.185 та ст. 395 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, що обвинувачений засуджується за даним вироком за кримінальні правопорушення, які він скоїв до постановлення вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 28.09.2018 року, при призначенні йому остаточного покарання слід керуватися правилами ст. 70 КК України.
ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
По справі цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України та призначити йому покарання за цим законом:
- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ст. 395 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за цим вироком, більш суворим, що призначено за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 28.09.2018 року, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 по цьому кримінальному провадження № 0000797 не обирався.
Строк відбуття покарання відповідно до вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 28.09.2018 року рахувати з моменту його затримання, тобто з 10 червня 2018 року.
Речовий доказ по справі:
- мобільний телефон марки «Fly FF244», який згідно зберігальної розписки знаходиться у ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1