Справа № 541/1996/18
Провадження № 1-кп/541/227/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

09 листопада 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.1,186 ч.2 КК України

за участі сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника,адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_3 за ст.152 ч.1, 186 ч.2 КК України.

Строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого закінчується, однак судовий розгляд неможливо закінчити. Прокурором заявлене клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 місяці, з посиланням на продовження існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу та потерпілу і вчинення іншого кримінального правопорушення та відсутність підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечуючи проти продовження запобіжного заходу тримання під вартою, стверджувала, що прокурор не довів існування ризиків, що дають підставу для застосування найсуворішого запобіжного заходу, вважала що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_3 його законний представникОСОБА_6 підтримали думку захисника.
Суд, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 12.07 2018 року обрано запобіжний тримання під вартою, та продовжено. Термін дії запобіжного заходу закінчується 13 листопада 2018 року.
В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до вказаної дати через необхідність виклику та допиту свідків є потреба вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад 5 років.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого та середньої тяжкості злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що може призвести до переховування ОСОБА_3 , від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання у випадку доведеності його вини у скоєнні інкримінованих злочинів. Про що на думку суду свідчить поведінка обвинуваченого після скоєння інкримінованого злочину: зникнення з місця скоєння злочину та затримання його на автошляху Харків Київ.

Суд вважає, що існує ризик незаконно впливу на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки судом свідки та потерпіла не допитані.
Суд погоджується, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , постійного місця роботи не має, ніде не навчається, джерела доходів не має, в наслідок чого можливе вчинення останнім злочинів корисливої спрямованості.
Крім того суд вважає що підозра у скоєнні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушен є обґрунтованою.

Суд також бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим за ч.1 ст. 152 та ч. 2 ст. 186 КК України, вік та стан здоров`я, останній є працездатним, має стан здоров`я, який дозволяє продовжити вчинення ним інших кримінальних правопорушень;,відсутність місця роботи (навчання).
З урахуванням вищевказаних ризиків, на думку суду жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку ОСОБА_3 та виконання ним процесуальних рішень.
Не можливо застосувати особисте зобов`язання, з метою запобігання незаконного впливу на свідків та потерпілу .
Письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного не надходили отже особиста порука не може бути застосована.
Передання на поруки обвинуваченого батькам чи іншим особам є також неможливим, оскільки останні згідно повідомлення законного представника позбавлені батьківських прав, а будь-які інші особи з відповідними заявами до суду не зверталися.
Домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний обвинувачується у скоєнні злочину в період проживання разом з законним представником, який не має достатнього впливу та не забезпечить контроль за поведінкою, а враховуючи місце постійного проживання обвинуваченого правоохоронними органами не можливе застосування постійного візуального контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.
У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, не дотримання процесуальних обов`язків.
З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, а також ті, на які послався прокурор у своєму клопотанні, існують, застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, буде недостатнім, тому суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці - до 09 січня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1