В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №3 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про примирення у судовій справі з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин, Полтавської області, громадянина України зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одружений, зі слів працюючого зварювальником, без оформлення трудових відносин ТОВ «ГрекоГруп», раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 ККУкраїни,

В С Т А Н О В И В:
25.05.2018 року близько 04 год. 05 хв., перебуваючи на території залізничного вокзалу станції «Біла Церква», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 34, між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, від отриманих ударів, потерпілий ОСОБА_4 упав на землю.

В цей час ОСОБА_5 помітив на плечі потерпілого, який лежав на землі, чоловічу сумку чорного кольору, та у нього виник умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , діючи умисно, відкрито, усвідомлюючи що його дії помічені потерпілим ОСОБА_4 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, викрав у потерпілого належні йому речі, а саме: сумку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, з вмістом мобільного телефону марки «NOMI І 5013» вартістю 1808 гривень 10 копійок, який знаходився в силіконовому чохлі вартістю 132 гривні 66 копійок темно-синього кольору, що належать потерпілому ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1940 гривень 76 копійок.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення від 28 серпня 2018 року, яку подано з обвинувальним актом до суду, за змістом якої сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України. Крім того, обвинувачений зобов`язався публічно вибачитись перед потерпілим.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений після роз`яснення суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 186 КК України. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду. Публічно попросив вибачення у потерпілого.
В судовому засіданні потерпілий просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Прийняв вибачення обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілому ОСОБА_4 , відповідно до умов угоди роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 28.08.2018 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

4) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон, який зберігається у потерпілого залишити потерпілому

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1