У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

представника відділу з питань пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши подання заступника начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення у відповідність вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання заступника начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення у відповідність вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтуванні подання зазначено, що 11 вересня 2018 року на виконання до Білоцерківського МРВ з питань пробації надійшов вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року, який набрав законної сили 10 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Злочин за даним вироком скоєно 08 червня 2018 року.
01 жовтня 2018 року до Білоцерківського МРВ з питань пробації надійшов на виконання вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року, який набрав законної сили 21 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ст. 185 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Злочин за даним вироком скоєно 23 травня 2018 року.
У вироці Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року не враховано злочин, який скоєно 23 травня 2018 року за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року.
Заслухавши думку прокурора який вважає, що згідно повідомлення з Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_5 знятий з обліку Білоцерківського МРВ у зв`язку із відбуттям призначеного судом покарання у вигляді 120 годин громадських робіт за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року та просив суд залишити подання без задоволення, представника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації, який підтвердив повідомлення з питань пробації що ОСОБА_5 знятий з обліку Білоцерківського МРВ у зв`язку із відбуттям призначеного судом покарання у вигляді 120 годин громадських робіт за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року та винести рішення на розсуд суду, ОСОБА_5 , який підтримав думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що подання необхідно залишити без задоволення.
Відповідно до п. 11 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на розяснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд зазначає, що застосування в даному випадку до ОСОБА_5 вимог ст.70 КК України може погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що засуджений ОСОБА_5 знятий з обліку Білоцерківського МРВ у зв`язку із відбуттям призначеного судом покарання у вигляді 120 годин громадських робіт за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, повязаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11,Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст.537,539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Подання заступника начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року, який набрав законної сили 10 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки виконувати окремо.
На ухвалу судді може бути подана апеляція до Київського Апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення

СуддяОСОБА_1