Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 517/386/18
Провадження № 1-кп/506/63/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2018с.м.т.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в залі судового засідання у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06 вересня 2017 року за №000243 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

- 03 серпня 2006 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185,ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 28 листопада 2007 року скасовано звільнення від покарання та направлено в місця позбавлення волі.;

-18 січня 2008 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185,ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі ;

- 02 квітня 2012 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2 ,190 ч.2, 309 ч.1, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 07.11.2014 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст.ст.75, 162 ч.1, 190 ч.2, 185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 30.04.2015 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 26.05.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.395 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30.04.2015 року та остаточно до відбуття призначено 3 роки позбавлення волі, вирок Фрунзівського районного суду виконувати самостійно;

- 19.02.2016 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2015 року та призначено остаточне покарання у виді 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 26.11.2016 року по відбуттю покарання.

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

22 травня 2017 року близько 23.00 г ОСОБА_3 , який раніше був судимий за скоєння злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені, під час відбування покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року, перебуваючи в гостях у ОСОБА_6 в кв. АДРЕСА_2 ,після спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_6 та співмешканкою останнього ОСОБА_7 на кухні вказаної квартири ,скориставшись тим, що останні вийшли з кухні, вирішив викрасти мобільний телефон марки « Bravis-Major», білого кольору б/в двокартковий, IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 , вартістю 469 грн. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка, на його переконання, виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, умисно, таємно, викрав вказаний телефон, завдавши потерпілому ОСОБА_6 шкоду на вказану суму.

Викраденим ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю ,розкаявся та дав пояснення, які за своїм змістом відповідають вищевикладеним обставинам, доповнивши, що в подальшому телефон продав ОСОБА_8 за 200 грн.

Крім визнання ,винуватість ОСОБА_3 підтверджується перевіреними у судовому засіданні доказами :

- випискою із ЄРДР від 06 вересня 2017 року за №000243, згідно з якою 06 вересня 2017 року надійшла письмова заява від ОСОБА_6 про викрадення в ніч з 22 на 23 травня 2017 року з його квартири в с.м.т.Захарівка Одеської області ОСОБА_9 мобільного телефону «Bravis-Major», білого кольору , двокартковий , IMEІ1: НОМЕР_1 , , IMEІ2: НОМЕР_2 (а.п. 69);

- заявою ОСОБА_6 від 06 вересня 2017 року, у якій останній повідомляє про викрадення ОСОБА_9 в ніч з 22 на 23 травня 2017 року його мобільного телефону «Bravis-Major», білого кольору, двокартковий, IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 (а.п.70) ;

- протоколом огляду від 07 вересня 2017 року ,з фото таблицями, кухні в квартирі АДРЕСА_2 ,де проживає ОСОБА_6 .Останній вказав на стіл в кухні, де до крадіжки знаходився його телефон / а.п. 72-76/

- протоколом отримання добровільно наданого предмету від 20 вересня 2017 року, в ході якого ОСОБА_8 видав мобільний телефон « Bravis-Major», білого кольору , двокартковий , IMEІ1: НОМЕР_1 , , IMEІ2: НОМЕР_2 , який придбав за 200 грн у ОСОБА_10 / а.п. 77 /

- протоколом огляду речового доказу мобільного телефону «Bravis-Major», білого кольору, двокарткового, IMEL1: НОМЕР_1 , IMEL2: НОМЕР_2 від 20 вересня 2017 року, з фототаблицями. /а.п. 78 -80 /;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20 вересня 2017 року, з фототаблицями, в ході якого ОСОБА_6 було пред`явлено 4 фотознімки телефонів « Bravis-Major», білого кольору, де під номером 3 знаходився телефон, що було викраденого у потерпілого. Останній при впізнанні вказав на телефон під №3./ а.п.82 -84 /

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 липня 2018 року , з фототаблицями та відеозаписом, де підозрюваний ОСОБА_3 показав та розказав, як саме він скоїв викрадення телефону із квартири ОСОБА_6 / а.п. 123- 129/.

Відповідно до висновку товарознавчого дослідження, ринкова вартість телефону «Bravis-Major»,б/в станом на дату скоєння злочину склала 469 грн / а.п. 85-91 /

Згідно із розпискою , мобільний телефон « Bravis-Major»,білого кольору , двокартковий , IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 ,21 грудня 2017 року був переданий на зберігання ОСОБА_6 / а.п. 93 /

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши їх з точки зору достатності, допустимості та достовірності , суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, скоєне повторно, і його вина в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого.

Обвинувачений свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, завдана шкода відшкодована, потерпілий не має до обвинуваченого претензій та просить його суворо не карати, на обліку у нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, визнано скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим , судом взято до уваги, що обвинувачений скоїв новий злочин у період іспитового строку за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки.

Таким чином, призначаючи покарання, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, враховуючи фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, характер та тяжкість вчиненого злочину, спосіб його вчинення, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання норм Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, будуть досягнуті лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті.

При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ч.3 ст.78 КПК України, слід застосувати положення ст.71 КК України та частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року, згідно з яким останній засуджений за ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі і згідно із ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Слід зауважити, що вищезазначений вирок, відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2015 року, яким ОСОБА_3 засуджений до трьох років позбавлення волі, мав виконуватися самостійно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 23 жовтня 2003 року / зі змінами / , у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_3 з 02 жовтня 2014 року перебував під вартою і звільнився із місць позбавлення волі 26 листопада 2016 року./а.с.102/

Як повідомив обвинувачений, він після звільнення прибув до Фрунзівської КВІ ,де співробітники йому повідомили, що звернуться до Фрунзівського районного суду для вирішення питання про звільнення його від покарання .

Прокурором було надано копію ухвали Фрунзівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2016 року ,якою було відмовлено у задоволенні подання інспектора Захарівського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 , засудженого 07 листопада 2014 року Фрунзівським районним судом Одеської області.

Аналогічні подання подавалися органами пробації тричі і ухвалами Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року, 17 травня 2017 року та 19 липня 2017 року поверталися для доопрацювання.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що при внесені подань про звільнення обвинуваченого від відбування покарання вважали, що останній вже відбув іспитовий строк , а не з`являвся до органу пробації з поважних причин /перебував у місцях позбавлення волі/ .

Виходячи із положення ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. При цьому слід зазначити, що після проголошення вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року зазначений вирок фактично не виконувався, так як засуджений ОСОБА_3 перебував під вартою по іншому кримінальному провадженню. При цьому у вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2015 року, яким ОСОБА_3 засуджений до трьох років позбавлення волі, зазначено, що вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року має виконуватися самостійно, і лише після звільнення 26 листопада 2017 року фактично почався іспитовий строк по вказаному вироку ,незалежно від того, що орган пробації не виконував покладений на нього обов`язок здійснення нагляду за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, передбачений ст.163 КВК України.

Таким чином , на час скоєння ОСОБА_3 нового злочину іспитовий строк не закінчився і від призначеного покарання останній не був звільнений.

При цьому судом прийнято до уваги висновок органу пробації щодо високого ризику повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, про що зазначено у досудовій доповіді про обвинуваченого ОСОБА_3 , складеною органом пробації відповідно до положень ст.314-1 КПК України.

Враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України, тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, для забезпечення виконання вироку та відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого до вступу вироку у законну силу залишити таким же - тримання під вартою, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 липня 2018 року.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити згідно ст.100 КПК України та речовий доказ телефон «Bravis-Major», білого кольору , двокартковий, IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 вважати переданим потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 368,370,371,374,376 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі .

Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року, до відбування вважати 4 / чотири / роки 1 місяць позбавлення волі .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити таким же тримання під вартою.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк тримання під вартою і початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання.

Речовий доказ телефон « Bravis-Major»,білого кольору , двокартковий , IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 вважати переданим потерпілому ОСОБА_6

Подані прокурором до суду матеріали кримінального провадження № №000243 зберігати разом зі справою протягом всього часу зберігання.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1