14.11.2018 Справа № 380/1475/18
Провадження по справі № 1-кп/380/119/18
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
14 листопада 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинувачених : ОСОБА_7
представника потерпілого: ОСОБА_8
встановив:
Під час підготовчого судового засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору вказуючи, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема обвинувальний акт не містить конкретизоване формулювання обвинувачення, сформульоване обвинувачення не є конкретним, неможливо зробити висновок щодо форми вини обвинувачених, наявності і кількість у кожного умислу на конкретний час скоєння злочину, способу скоєння ними крадіжки, мотиву та виду співучасті кожного із них, які наслідки настали або могли настати від цієї крадіжки кабелю та яким чином були встановлені збитки в сумі 5624,87грн.
Прокурор заперечує проти повернення обвинувального акту, вказує, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Представник потерпілого підтримує думку прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримують клопотання захисника щодо повернення обвинувального акту прокурору.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст.314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вважає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.
Формулюючи обвинувачення в частині об`єктивної сторони злочину, орган досудового розслідування вдався до припущень, діяння і роль кожного з обвинувачених не розмежував.
Згідно обвинувального акту у вчиненні крадіжки обвинувачується три особи. Проте, кожному з обвинувачених інкримінується повністю ідентичний зміст й обсяг вчинених злочинних дій.
У фактичних обставинах обвинувачення не встановлено і не викладено, за яких обставин особи домовилися про спільне вчинення злочину, чи розподіляли ролі між собою, хто з цих осіб був організатором, не зазначено способу вчинення злочину, або ж обвинувачені виконували всі інкриміновані їм дії спільно й одночасно.
Зміст обвинувачення викладено таким чином, що з аналізу обсягу інкримінованих дій, можна дійти висновку, що кожен з обвинувачених міг вчинити крадіжку самостійно й незалежно один від одного.
Саме тільки зазначення в обвинувальному акті, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб без подальшого викладу обставин його спільного вчинення й без жодного посилання на спільність і узгодженість вчинених дій, розподіл ролей, про дотримання вимог ст.ст.9,91,291КПК України свідчити не може і на вимогах ст.ст. 26,28,29 КК України не ґрунтується, не може вважатися конкретним і зрозумілим.
Отже, формулюючи обвинувачення, орган досудового розслідування вдався до припущень щодо вчинення об`єктивної сторони даного злочину.
Відсутність конкретного обвинувачення особи є передумовою порушення її гарантованого Законом права на захист та права на справедливий судовий розгляд, що є неприпустимим.
За вказаних обставин, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для приведення обвинувального акту у відповідність вимогам ст.291 КПК України.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 91,291,314-316,371,372,375 КПК України, суд,-
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1