ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/379/19 Справа № 186/1405/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 14 квітня 2017 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне, Донецької області, тимчасово зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у Павлоградському коледжі державного ВНЗ НГУ за спеціальністю-гірництво,

який притьягується до відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції:

особи, щодо якої застосовуються примусові заходи виховного характеру ОСОБА_5 його законного представника ОСОБА_9 ,

захисника- адвоката ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 про закриття провадження кримінального провадження задоволено. У задоволенні клопотання слідчого СВ Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219 від 14 квітня 2017 року, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, щодо ОСОБА_5 - відмовлено і закрито провадження, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Органами досудового розслідування встановлено, що 14 квітня 2017 року на підґрунті виниклих особистих неприязних відносин між неповнолітніми: ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , після 5-го уроку виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_12 вийти за територію школи №4, розташованої по вул.Шахтарської Слави, №28, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, для того, щоб вирішити конфлікт за допомогою бійки, на дану пропозицію ОСОБА_12 погодився. Після уроку ОСОБА_12 та ОСОБА_5 пішли за будинок АДРЕСА_2 , де розпочалась бійка між вказаними особами. В ході бійки ОСОБА_5 намагався нанести удари руками та ногами в обличчя ОСОБА_12 , наносив удари в тулуб, по ногах та руках, після чого, ОСОБА_5 кулаком лівої руки попав у ніс ОСОБА_12 , від чого в останнього пішла кров. ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, який призвів під час травматичного процесу до викривлення носової перетинки з виникненням гребню носової перетинки зліва, звуження лівої половини носу та утрудненням носового дихання зліва (одностороннє), які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Прокурор вказує на те, що проведеною експертизою у провадженні встановлено, що потерпілому ОСОБА_12 завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв"язку з чим, під час судового розгляду, прокурором було заявлено клопотання про розгляд додаткового обвинувачення щодо неповнолітнього ОСОБА_5 - за ч. 1 ст. 122 КК України. Між тим, суд, встановивши, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати саме за цією статтею КК України, всупереч вимогам ст.ст. 6, 7, 339 КПК України, дійшов висновку про необхідність закриття провадження, через недоведення вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому, прокурор вказує на положення ст. 500 КК України, яка передбачає закриття провадження у разі недоведення прокурором факту вчинення суспільно небезпечного діяння неповнолітнім та звертає увагу на те, що сама обставина завдання потерпілому тілесних ушкоджень знайшла своє підтвердження. Разом з цим, прокурор посилається й на те, що суд вийшов за межі обвинувачення, оскільки дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_5 є склад злочину, передбаченого ст. 122 КК України, який йому не було інкриміновано.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_5 , його законного представника та захисника, представника потерпілого, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Так, відповідно до ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
В силу вимог ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
Як видно з оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи свої висновки про необхідність закриття кримінального провадження, суд посилався на недоведення вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки під час розгляду провадження, на підставі наданих доказів, судом встановлено, що його дії слід кваліфікувати за іншою статтею закону України про кримінальну відповідальність.
Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_5 саме суспільно небезпечного діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, зокрема його подія, жодним з учасників провадження не заперечуються. Разом із цим, під час судового розгляду, стороною обвинувачення порушується питання лише щодо правильності кваліфікації такого діяння.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з судовим рішенням, оскільки суд, при поставновленні оскаржуваної ухвали, посилався на загальні підстави для закриття кримінального провадження, визначені ст. 284 КПК України, та не врахував вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст.ст. 338, 339 КПК України, які в цьому випадку можуть бути використані ним за аналогією.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що закриття кримінального провадження за недоведенням вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, унеможливить повторне звернення прокурора з клопотанням, яке відповідатиме обставинам провадження та доказам на їх підтвердження, оскільки досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 14 квітня 2017 року, в такому разі вважатиметься закінченим.
Наведені обставини суттєво порушать права потерпілого та не відповідатимуть завданням кримінального провадження та його засадам.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, та виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4