АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 491/1210/17
ВИРОК
Іменем України
25 січня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьєві кримінальне провадження № 0000384 відносно обвинуваченого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області 20 липня 2016 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одружений, раніше судимого: 25 травня 2017 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ст71 КК України до обмеження свободи на строк один рік два дні, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком один рік, стан здоров`я нормальний,
ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 25 травня 2017 року вироком Ананьївського районного суду Одеської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до обмеження свободи строком 1 рік 2 дні, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, звільнений з іспитовим строком 1 рік, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий умисний злочин за наступних обставинах.
Так, 20 серпня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 , перебував в будинку, який належить ОСОБА_5 , та який розташований в с.Жеребкове Ананьївського району Одеської області. В кухні на полиці ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Nokia 200» білого кольору, при цьому у нього виник намір скоїти крадіжку цього мобільного телефону. З цією метою ОСОБА_4 ,скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшла з будинку ,із корисливих спонукань, з ціллю особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав належний останній, мобільний телефон, марки «Nokia 200», вартістю 419 гривень 00 копійок, спричинивши при цьому потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 419 гривень 00 копійок. Викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
В зв`язку з вище наведеним дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфікованоє за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину повністю визнав та підтвердив факт скоєння таємного викрадення мобільного телефону марки «Nokia 200». В скоєному щиро кається, збитки відшкодував.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просить вказане кримінальне провадження розглядати у її відсутність, зазначає, що обвинуваченим їй збитки відшкодовано, будь-які претензії до обвинуваченого відсутні.
Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області пояснив, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при цьому враховуючи те, що обвинувачений є раніше судимим, при цьому має не зняту та не погашену судимість за вчинення середньої тяжкості кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, при цьому приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком від 25 травня 2017 року та остаточно призначити обвинуваченому три роки позбавлення волі.
Від представника Ананьївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення вказаної особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу загрозу для суспільства ( а.с.21-22)
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним і суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , взявши до уваги заяву потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують обвинуваченого, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували та підтвердили, що наслідки ч.3 ст.349 КПК України їм також зрозумілі.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_4 .
Оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є повністю доведеною, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину особою повторно.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вимоги ст.65 КК України, щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинувачених можливі при ізоляції їх від суспільства, а тому їм слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та інші альтернативні види покарань не стануть дієвими для досягнення мети щодо його виправлення, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, в межах санкції статті, що встановлена ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, тобто в умовах ізоляції від суспільства, з реальним його відбуттям.
Вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на один рік два дні обмеження волі та на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком один рік. Таким чином даний злочин вчинений ОСОБА_4 в період іспитового строку.
З огляду на встановлені вище обставини та вимоги кримінального закону, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, ОСОБА_4 до призначеного за даним вироком покарання, слід частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 травня 2017 року, перевівши відповідно до ст.72 КК України, менш суворий вид покарання у більш суворий вид, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі, відповідають два дні обмеження волі, і остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі.
Суд вважає, що саме такий вид покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, тому суд вважає до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення його виконання, обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як, на думку суду, є ризики невиконання вироку.
Початок строку покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту затримання, тобто з 25 січня 2019 року.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Речові докази, відповідно до вимог ст.100 КПК України повернути потерпілій за належністю.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 366-371, 373, 374,376,394 ч.2,395,532 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 травня 2017 року, перевівши відповідно до ст.72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий вид, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі, відповідають два дні обмеження волі, і остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 покарання у виді двох років п`яти місяців позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралась.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до набрання вироку законної сили, тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.
Строк покарання рахувати з моменту затримання 25 січня 2019 року.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia 200» білого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої повернути їй.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_6