Справа № 678/892/18
УХВАЛА

18 жовтня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката

ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 678/892/18 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із змісту даної статті, має відображатися у обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 13.06.2018 року близько 23 год., з метою вчинення крадіжки матеріальних цінностей з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_1 та належить фізичним особам-підприємцям ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , вилізши по металевому паркану на дах вказаного магазину, де в подальшому, відсунувши не закріплені листи шиферного перекриття, крізь утворений у даху внаслідок таких дій отвір, проник в середину торгового приміщення магазину та виявивши там продукти харчування та спиртні напої, реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, викрав належні ОСОБА_5 товари на суму 798,5 грн. і ОСОБА_6 на суму 697 грн. 05 коп., а разом на суму 1 495 грн. 55 коп., після чого склав вказане майно у поліетиленовий пакет та виніс аналогічним способом з приміщення магазину, і таким чином таємно викрав вказане майно, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Ці дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні крадіжки матеріальних цінностей, з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться по АДРЕСА_2 та належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_10 , яку вчинив повторно, з проникненням у приміщення

Ці дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

За епізодом крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт складено у смт. Летичів 06.08.2018 року слідчим СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 та затверджено прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

Потерпілими у даному провадженні визначені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Проте, в підготовчому судовому засіданні потерпілими зазначено, що магазин за адресою АДРЕСА_1 не належить фізичним особам-підприємцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як про це зазначено у обвинувальному акті, а належить зовсім іншій особі, при цьому потерпілі лише орендують приміщення магазину.

Крім того, адвокатом неповнолітнього ОСОБА_8 надано відомості про перебування на розгляді Летичівського та Деражнянського районних судів кримінальних проваджень обвинуваченим у яких є ОСОБА_8 , по обвинуваченню у вчинені крадіжок вчинених до інкримінованих останньому злочинів за даним обвинувальним актом.

Так, 29.05.2017 року Летичівським районним судом призначено судовий розгляд в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000123 від 20.03.2016 року 19 березня 2016 року (справа № 6778/40/17, провадження 1-кп- 678-26/17 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, який за попередньою змовою з іншими особами вчинив крадіжки із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_3 та з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 .

Крім того, на розгляді Деражнянського районного суду перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000005 за ч. 3 ст.185 КК України (справа № 678/328/18, провадження 1- кп/673/56/ 18 відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст.185 КК України.

Отже, за фактом вчинення ОСОБА_8 злочину передбаченого ч. 3 ст.185 КК України від 13.06.2018 року вчинення крадіжки матеріальних цінностей з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_1 , його дії мають кваліфікуватися як крадіжка, вчинена повторно.
Однак, формулювання обвинувачення цієї кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого ст.185 КК України, не містить.

Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та чіткої правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».
У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
У рішенні від 09.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
У більшості випадків апеляційні суди скасовують вироки у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті формулювання обвинувачення і направляють справу на новий розгляд. При цьому зазначають: «Викладене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухваленню законного й обґрунтованого рішення по суті обвинувачення, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для його скасування».
Вказане дає можливість установити, що є «формулюванням обвинувачення» і, що саме в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України («Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування») повинен містити обвинувальний акт.
Зазначені обставини є істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченому під вартою підлягає задоволенню.

В даному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років; дані про його особу свідчать про відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, схильність до вчинення злочинів. Ці обставини дають підстави вважати, що обвинувачений переховуватиметься від суду та займатиметься злочинною діяльністю.

Тобто, наявні визначені ст. 177 КПК України ризики переховування, впливу на учасників кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 ..

З врахування положень ст. 197 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_8 під вартою по 16.12.2016 року включно.

На підставі наведеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України,

у х в а л и в :

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити по 16.12.2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя