Справа№487/474/19
Провадження №1-кс/487/2034/19
УХВАЛА
Іменем України

14.03.2019 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2019 року, яка залишена без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.01.2019 року застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його в СІЗО міста Миколаєва терміном до 16 березня 2019 року, включно без права внесення застави.

12.03.2019 року начальник відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо, оскільки необхідно провести наступні слідчі дії: провести підозрюваному ОСОБА_4 стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження; виконати вимоги ст.290 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив продовжити у відношенні ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на не обґрунтованість підозри, відсутність доведеності ризиків, наявність у підозрюваного психичної хвороби, що виключає можливість його тримання під вартою.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши клопотання, а також матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку запобіжного заходу, заслухавши позицію сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 16.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.146 КК України.

16.01.2019 р. о 20 год. 29 хв. в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, затримано ОСОБА_4 .

Заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців - до 17.04.2019 року.

Відповідно до матеріалів наданих суду по кримінальному провадженні № 0000016 ОСОБА_4 підозрюється за ч.3 ст.146 КК України, а саме в тому, що ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 взяв заздалегідь заготовлену мотузку, пластикові хомути та разом із ОСОБА_4 спільними зусиллями зв`язали верхні та нижні кінцівки ОСОБА_10 , позбавивши останнього можливості чинити активний опір та вільно обирати місце перебування. Своїми діями ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , спричинили смерть ОСОБА_10 .
Одночасно з вказаною справою існує кримінальне провадження № 001303 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 п. п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України в якій підозрюваному інкримінуются тіж самі дії але з іншою кваліфікацією.
03.01.2019 із кримінального провадження № 0001303 було виділено кримінальне провадження № 00045 стосовно ОСОБА_4 , яке у подальшому було направлено до суду в порядку ст. 291 КПК України України з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру з остаточною кваліфікацією за п.п. 6, 12 ст. 115 КК України.
Таким чином на даний час існують два провадження коли тими ж самими особами було вчиненно діяння, яким було заподіяно смерть ОСОБА_10 . При цьому суд звертає увагу на те що ст. 115 та ч.3 ст. 146 КК України не можуть застосуватись одночасно та не створюють ідельної сукупності злочинів.
Слідчий суддя не зміг дослідити всі матеріали кримінального провадження оскільки за словами прокурора вони знаходяться в Миколаївському апеляційному суді, тому рішення ґрунтується на матеріалах долучених до клопотання, які складаються з копій матеріалів справи № 00045 та висновку амбулаторної психіатричної експертизи.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд виходить з наступного.
Відповідно висновку судової психолого-психіатричної експертизи КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» у ОСОБА_4 виявлено хронічне психічне захворювання у вигляді шизотипового розладу у примітивної особистості на тлі резидуально-органічної церебральної недостатності.
Відповідно до ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000016 призначено стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, з метою проведення якої постановлено направити ОСОБА_4 до комунального підприємства «Дніпровська клінічна психіатрична лікарня Дніпровської обласної Ради». Відповідно до резолютивної частини ухвали, висновок стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено хронічне психічне захворювання у вигляді шизотипового розладу у примітивної особистості на тлі резидуально-органічної церебральної недостатності, направлений до експертної установи, що свідчить про його наявність в матеріалах справи.
Також висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» була дана оцінка під час проведення судової психіатричної експертизи №46 від 18.02.2019 року проведеної по справі № 0000016.
Обізнаність обвинувачення про наявність у ОСОБА_4 психічного захворювання також свідчить протокол огляду кримінального провадження № 00045 від 16.01.2019 р., в матеріалах якої знаходиться зазначений експертний висновок.
Особам із психіатричними захворюваннями не може бути обраний запобіжний захід інший, аніж визначений у главі 39 КПК України.
При цьому стаття 508 КПК України встановлює, які запобіжні заходи можуть бути застосовані до особи у стані неосудності:
1. До особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1)передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом,-
2)поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
2. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
В Постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» врахування стану здоров`я обвинуваченого у разі необхідності стаціонарного лікування у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями в багатьох випадках зумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.
Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Testa v. Croatia», N 20877/04, рішення Суду від 12 липня 2007 року, Суд прийшов до висновку, що відсутність належного медичного обслуговування та медичної допомоги заявнику... та відсутність належних умов тримання під вартою, протягом двох років, принижували її гідність та викликали у неї почуття страху та приниження, що мали на меті зламати її фізично та морально. Зважаючи природу, тривалість та суворість поводження із особою, якому було піддано заявника, та загальний негативний вплив на її здоров`я, воно може вважатися нелюдським та принижуючим поводженням, в розумінні статті 3 Конвенції про права людини.
В своїх рішеннях по справах "Кудла проти Польщі", "Ухань проти України", "Хумматов проти Азербайджану", "Петухов проти України", Європейський суд з прав Людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, що суперечить ст. 3 Конвенції. У положеннях Рекомендації № (87)3 Комітету Міністрів щодо Європейських пенітенціарних правил (ухвалена Комітетом міністрів 12.02.1987 року на 404-му засіданні заступників міністрів) зазначається: «100.1. Осіб, яких визнано такими, що страждають на психічні хвороби, не можна тримати під вартою у пенітенціарних установах, і мають вживатися заходи з якнайшвидшого переведення їх до відповідних закладів для психічно хворих. Мають існувати спеціалізовані заклади або відділення під медичним керівництвом, які повинні здійснювати спостереження та лікування ув`язнених осіб з іншими тяжкими психічними захворюваннями чи патологіями. Медична чи психіатрична служба пенітенціарних установ має забезпечувати психіатричне лікування всіх ув`язнених осіб, які потребують такого лікування».

Умови утримання осіб із психічними розладами у слідчих ізоляторах розглядались Європейським судом з прав людини у справах «Горшков проти України» та «Кучерук проти України», при цьому ЄСПЛ звертав увагу України на необхідність вирішення питань, пов`язаних із створенням умов для утримання осіб із психічними розладами.
На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що міра запобіжного заходу може бути обрана ОСОБА_4 в порядку ст. 508 КПК, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 193, 196, 199 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання начальника відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1