УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 терміну тримання під вартою на 60 днів, обгрунтувавши клопотання тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 10 років, а тому перебуваючи на волі може впливати на ще недопитаних свідків у даному кримінальному провадженні у зв`язку з чим інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 з під варти в залі суду.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_12 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення по клопотанню прокурора, колегія суддів виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Крім того колегія суддів приймає до уваги думку сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим є всі підстави для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність відомостей про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутність відомостей що його стан здоров`я не дозволяє перебувати в установі виконання покарань, відсутність офіційного працевлаштування та як наслідок джерела доходів, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи на ймовірність того, що ОСОБА_9 у разі скасування запобіжного заходу може переховуватись від суду, оскільки можливість уникнення покарання може бути для обвинуваченого меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним, а також можливість впливати на свідків, які ще не допитані в рамках судового провадження, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_9 обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів.

Колегія суддів розглянувши альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається у зв`язку із вчиненням злочину із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,183, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто з 18.12.2018 року по 15.02.2019 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3