Провадження №1-кп/748/161/19
Єдиний унікальний № 748/656/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2019 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 15 березня 2018 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, учасника бойових дій, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29 від 01 серпня 2017 року, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є справою всього українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу під час мобілізації у війсковій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, в умовах особливого періоду, 20 жовтня 2017 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка станом на 20 жовтня 2019 року дислокувалась у АДРЕСА_2 .
Обвинувачений ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 20 жовтня 2017 року по 17 грудня 2017 року не виконував, належних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, більшість часу проводив за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

18 грудня 2017 року ОСОБА_3 повернувся до постійного пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та 19 грудня 2017 року був звільнений з військової служби у запас через службову невідповідність.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Підтвердив, що дійсно з 20 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року не виконував обов`язки військової служби, самовільно залишивши розташування військової частини, в умовах особливого періоду, у скоєному щиро розкаявся. Просив суд звільнити його від відбування покарання за амністією.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого, що виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. За місцем проживання та проходження служби обвинувачений характеризується позитивно, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 статті 407 КК України за інкримінований йому злочин та вважає, що за наведених обставин виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і покарання йому можливо призначити з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_3 за амністією згідно Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки згідно ст. 13 зазначеного Закону його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно. Закон України «Про амністію у 2016 році" набрав чинності 07 вересня 2017 року, злочин скоєно з 20 жовтня 2017 року по 17 грудня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України " Про амністію у 2016 році".
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 органом досудового слідства не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1