Справа № 675/2516/18
Провадження № 1-кп/675/173/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2018 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000337 від 13.09.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тернавка Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, раніше судимого:

-20.06.2011 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-26.03.2013 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі; ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 4 місяці 18 днів на громадські роботи строком на 240 годин,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.146 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, востаннє 26.03.2013 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі, маючи непогашену та незняту судимість, на шлях виправлення не став та скоїв нові умисні злочини проти власності та волі особи за наступних обставин.

Так, 12 вересня 2018 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку грошових коштів із житлового будинку ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, цього ж дня, близько 19.00 год., ОСОБА_4 через незамкнену хвіртку проник на подвір`я господарства ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та, перебуваючи на подвір`ї, помітив, що ОСОБА_5 знаходиться в приміщенні хліва. В подальшому, з метою таємного викрадення грошових коштів та полегшення вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 закрив на клямку вхідні двері хліва, в якому знаходився ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 , переконавшись, що ОСОБА_6 його не бачить, через незамкнені двері проник до житлового будинку, який знаходиться у господарстві за вказаною адресою. Перебуваючи в зазначеному будинку, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, підійшов до тумбочки, яка знаходилась в кімнаті спальні та, відкривши шухляду, виявив там грошові кошти, які належать ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, таємно, з вказаної шухляди викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 712 гривень, які заховав в кишеню куртки за місцем свого проживання.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 712 гривень.

Окрім вказаного, 12 вересня 2018 року, близько 19.00 год., ОСОБА_4 з метою крадіжки грошових коштів проник на подвір`я господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та побачив, що власник домоволодіння ОСОБА_5 перебуває в хліві поблизу житлового будинку та займається господарськими справами.

Надалі, керуючись корисливим мотивом, з метою полегшення вчинення крадіжки грошей з будинку останнього, незаконно, всупереч волі ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.33 Конституції України, ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», порушуючи право ОСОБА_5 вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися в будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, підійшов до вхідних дверей хліва, та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, закрив вказані двері на клямку. Таким чином, ОСОБА_4 унеможливив свободу пересування ОСОБА_5 та незаконно позбавив його волі.

Позбавивши волі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проник до його житлового будинку та скоїв крадіжку грошових коштів, після чого, вдаючи, що прийшов на допомогу, звільнив ОСОБА_5 з хліва, знявши клямку з дверей.

Потерпілий ОСОБА_5 в останнє судове засідання не прибув, просив слухати справу за його відсутності.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.11.2018 року, ОСОБА_5 пояснив, що 12.09.2018 року ввечері знаходився в хліві на території свого господарства по АДРЕСА_2 . В цей час хтось зачинив вхідні двері в дане господарське приміщення, що унеможливило його вільний вихід звідти. Він почав кликати на допомогу через вікно та приблизно через 40 хвилин двері в хлів відчинив його сусід ОСОБА_4 . Зайшовши до свого житлового будинку, ОСОБА_5 виявив, що там речі лежать не на своїх місцях, а з шухляди тумбочки, яка знаходиться у спальні, пропало 712 грн.

Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 працевлаштований, проживає з дружиною та її неповнолітніми дітьми, а тому просив суворо його не карати, призначити покарання, не пов`язане з реальним позбавлення волі, про що також подав письмову заяву.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що дійсно 12 вересня 2018 року близько 19 години зайшов на подвір`я ОСОБА_5 , побачивши, що той знаходиться в хліві, з метою вчинення крадіжки з його будинку, зачинив на клямку вхідні двері у вказане господарське приміщення, позбавивши потерпілого можливості вільно пересуватися. Одразу після цього проник до житлового будинку ОСОБА_5 , який не бачив його дій, де в різних кімнатах будинку шукав грошові кошти, в зв`язку із чим відкривав двері шаф для одягу, піднімав матрац на ліжку, відкрив валізу. В шухляді тумбочки, яка знаходиться в спальні, знайшов та викрав 712 грн. Потім, вийшовши з будинку та почувши крики про допомогу ОСОБА_5 , відкрив вхідні двері в хлів, звільнивши його.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що під час досудового розслідування грошові кошти в сумі 712 грн. добровільно видав, на даний час він працевлаштований, перебуває в незареєстрованому шлюбі, його мати хвора та потребує його допомоги, в т.ч. матеріальної.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження наступними доказами.

Так, під час огляду місця події за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 було виявлено, що в кімнаті вітальні ліжко має ознаки перекидання, в іншій кімнаті двері двох шаф відкриті, також відкрита валіза, що знаходиться на одній із шаф. Крім того, під час проведення вказаної слідчої дії оглянуто і двері господарського приміщення (хліву), де був тимчасово замкнений потерпілий на запираючий пристрій (клямку). Вказане підтверджується протоколом огляду місця події від 13.09.2018 року з доданими до нього фототаблицями та схемою житлового будинку.

При огляді домогосподарства АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , проведеного з дозволу фактичного володільця ОСОБА_7 , що підтверджується її письмовою заявою від 13.09.2018 року, та на підставі ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.09.2018 року про надання дозволу на проведення огляду вказаного домогосподарства, ОСОБА_4 видав працівникам поліції в присутності понятих 712 грн. купюрами номіналом по 50 грн. 14 шт., номіналом по 10 грн. та 2 грн. по 1 шт. В подальшому вказані грошові кошти визнані речовими доказами в кримінальному провадженні та передані на зберігання потерпілому. Зазначене підтверджується протоколом огляду місця події від 13.09.2018 року з доданими фототаблицями, постановою про визнання та приєднання речових доказів від 13.09.2018 року, протоколом огляду речових доказів від 13.09.2018 року та розпискою потерпілого ОСОБА_5 від 21.09.2018 року.

Під час проведення 20.09.2018 року слідчого експерименту за участю обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 показав, як він пройшов через хвіртку на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , виявив, що останній знаходиться у господарському приміщенні, зачинив туди вхідні двері на запірний пристрій, позбавивши його можливості вільно пересуватися, а потім через вхідні двері зайшов до житлового будинку потерпілого, де розшукував грошові кошти серед речей домашнього вжитку. Також показав тумбочку, в шухляді якої знайшов 712 грн., належних ОСОБА_5 , та які забрав із собою. Надалі учасникам слідчого експерименту обвинувачений продемонстрував, як підійшов до хліву та звільнив потерпілого, відчинивши вхідні двері в господарське приміщення, а потім прослідував до домогосподарства, в якому проживає, де викрадені грошові кошти заховав у кишені куртки на веранді житлового будинку.

Хід слідчого експерименту зафіксований в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.09.2018 року та на відеозапису, що є додатком до нього, які досліджені в судовому засіданні. Слідчий експеримент проведено на території домогосподарства АДРЕСА_2 з дозволу власника ОСОБА_5 та на території домогосподарства АДРЕСА_1 з дозволу фактичного володільця ОСОБА_7 , що підтверджується їх письмовими заявами від 20.09.2018 року та довідками Христівської сільської ради Ізяславського району від 20.09.2018 року №329 та від 14.09.2018 року №322.

Наведені докази та їх оцінка у своїй сукупності переконують суд, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України, а саме незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів, які згідно із ст.12 КК України є тяжким та середньої тяжкості злочинами, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Судом береться до уваги досудова доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складена 08.11.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_4 характеризується посередньо. Також в доповіді зазначено, що ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_1 разом із співмешканкою та її дітьми, не має постійної роботи або інших стабільних джерел доходів, має потребу в додаткових коштах, має деякі плани на майбутнє, але не знає, яким чином їх реалізувати. При цьому орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, так як існує висока ймовірність вчинення ним повторного правопорушення. При цьому орган з питань пробації вважає, що виконання вироку щодо ОСОБА_4 в громаді можливе у винятковому випадку за умови здійснення за ним інтенсивного нагляду вказаним органом із застосуванням соціально-виховних заходів, а також покладенням на нього судом додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, яка обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, судом визнаються вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, рецидив злочину.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, думку органу з питань пробації щодо високої ймовірності вчинення ОСОБА_4 повторних правопорушень, зважаючи, що останній вже був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за останнім вироком покарання у виді позбавлення волі відбував реально, але після звільнення належних висновків не зробив, маючи незняту та непогашену судимість, знову вчинив два умисних злочини, один з яких є тяжким, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи обставини справи, зокрема наявності обтяжуючих обставин, а також те, що ОСОБА_4 під час іспитового строку, призначеного вироком Ізяславського районного суду від 20.06.2011 року, знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, за що був засуджений вироком цього ж суду від 26.03.2013 року до позбавлення волі, яке він відбував реально, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України та підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Водночас, з урахуванням наявності пом`якшуючих обставин, зважаючи на думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у розмірі, наближеному до мінімального.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався, на момент ухвалення вироку підстав та ризиків для обрання запобіжного заходу немає.

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці;

-за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

-грошові кошти в сумі 712, 00 грн., купюрами: номіналом по 50 грн. серія та номер ФИ 88113455, СУ 5393588, РЄ 9807785, РВ 6015047, КТ 1033881, УП 7234277, СВ 1035047, ФА 0498769, УИ 7086327, ФА 0054561, ТЄ 1007115, УБ 6301915, ТД 6508696, ТТ 8139382, номіналом 10 грн. серія та номер ЦЄ 9677377, номіналом 2 грн. серія та номер ТЗ 3242506 передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його власності;

-паперові конверти із марлевими тампонами, на які виконано змиви з поверхні зарядного пристрою до мобільного телефону та з поверхонь правої та лівої застібок валізи, а також із контрольним відрізком марлі, які знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області (номер книги обліку речових доказів 1863, порядковий номер 494), знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Ізяславський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1