Провадження № 1-кп/522/523/18
УХВАЛА

18 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, зареєстрованих у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0005470 від 18.07.2016 року та за №0000293 від 15.01.2016 р., відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Хабаровськ, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.11.2015 р. Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, та звільнений згідно ст.75 КК України з випробувальним терміном на 1 рік,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшли обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, зареєстрованих у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0005470 від 18.07.2016 року та за №0000293 від 15.01.2016 р., відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

За кримінальним провадженням №0005470 від 18.07.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_3 обирався захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 20 670 (двадцять тисяч шістсот сімдесят) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки 60-денний строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, так як ніде не працює, не має постійного місця заробітку, міцних соціальних зв`язків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні уминсих корисливих злочинів, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, просили змінити запобіжний захід ОСОБА_3 на більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу підозрюваного дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину маючи не погашену судимість, не одружений, не має місця роботи та навчання, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, докази в даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом в повному обсязі, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та потерпілу, ухилятися від явки до суду, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та інкримінований йому злочин було вчинено у період іспитового строку, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, вчинити тиск на потерпілого, свідків в цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити.

Керуючись ст. ст. 177, 331, 318, 380 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеська установа виконання покарань-21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації,на 2 місяці, тобто до 16.02.2019 року.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 18.12.2018 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

18.12.2018