Ухвала
Іменем України
6 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 1-3/12-к
провадження № 51-619 к17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року та вирок Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Слов`янського міського суду Донецької області від 13 січня 2003 року за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 14 червня 2005 року по відбуттю строку покарання,
за:
- п. п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 4 ст. 187 КК України на 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 3 ст. 357 КК України на 3 роки обмеження волі;
- ч. 2 ст. 358 КК України на 3 роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 остаточно призначено покарання 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з 21 червня 2009 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах кримінальної справи з 21.06.2009 року по 15.01.2014 року та з 23.12.2014 року до моменту постановлення вироку включно до 27.04.2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Славута Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за:
- п. п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 5 липня 2013 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах кримінальної справи з 29.01.2009 року по 10.06.2009 року, з 25.06.2009 року до 03.07.2009 року, з 05.07.2013 року по 15.01.2014 року та з 23.12.2014 року до моменту постановлення вироку включно до 27.04.2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Вирішені питання про речові докази у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року вирок Києво- Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2017 року в порядку ч. 2 ст. 365 КК України змінено щодо ОСОБА_9 в частині покарання, призначеного за ч. 2 ст. 358 КК України та пом`якшено до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.
Цей вирок щодо ОСОБА_9 в іншій частині, окрім вироку в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 358 КК України та щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року вирок Києво- Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 скасовано в частині призначеного покарання, за винятком покарання призначеного за ч. 2 ст. 358 КК України, та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_9 призначено покарання за:
- п. п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 4 ст. 187 КК України на 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- ч. 3 ст. 357 КК України на 3 роки обмеження волі.
Покарання за ч. 2 ст. 358 КК України, визначене ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 23.02.2017 року у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання довічне позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з 21 червня 2009 року.
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими у тому, що вони за попередньою змовою між собою з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів, з метою полегшення вчинення іншого злочину, вчинили умисне вбивство ОСОБА_12 та напад на неї з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я, із заподіянням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, а також незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах.
Крім того, ОСОБА_9 визнано винуватим у незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами ОСОБА_12 та у підробленні документа, що посвідчується приватним нотаріусом, з метою його використання, що вчинено за попередньою змовою з невстановленими особами.
Злочини вчинено за таких обставин.
На початку липня 2008 року ОСОБА_9 познайомився з ОСОБА_12 та увійшов до неї в довіру. З метою підтримання стосунків ОСОБА_12 неодноразово запрошувала його до себе додому. Будучи обізнаним про те, що потерпіла не має близьких родичів, є самотньою, матеріально забезпечена, оскільки нещодавно продала квартиру, має в банківській установі грошові кошти і володіє на праві власності квартирою АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 на початку грудня 2008 року, з корисливих мотивів, вирішив шляхом обману заволодіти вказаною квартирою ОСОБА_12 та її грошовими коштами.
Розуміючи, що в разі заволодіння квартирою та грошовими коштами ОСОБА_12 може в будь-якій формі перешкодити йому вчинити задумане, ОСОБА_9 вирішив перед вчиненням інших злочинів, спрямованих на заволодіння майном потерпілої, умисно позбавити останню життя.
Обміркувавши план реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 прийняв до уваги, що ОСОБА_12 має значну фізичну силу, великий зріст та масу тіла, у зв`язку з чим могла б чинити йому реальний фізичний опір, що ставило б під сумнів досягнення ним злочинної мети, тому запропонував своєму знайомому ОСОБА_8 за грошову винагороду, для продажу квартири ОСОБА_12 , спільно з ним вчинити умисне вбивство останньої.
ОСОБА_8 , будучи матеріально зацікавленим, погодився на пропозицію ОСОБА_9 та вступив з ним у злочинну змову, після чого вони розробили план спільних злочинних дій та розподілили ролі при вчиненні вбивства ОСОБА_12 .
За розробленим злочинним планом, засуджені 4 грудня 2008 року приблизно о 19 годині, на автомобілі марки «Шкода Фабія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , приїхали до салону ігрових автоматів біля супермаркету «Велика Кишеня» на площі Дружби народів, 6 у м. Києві, де перебувала ОСОБА_12 . Готуючись до умисного вбивства потерпілої, ОСОБА_13 придбав у супермаркеті кухонний ніж. Після цього приблизно о 23 годині він з ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_12 поїхати на відпочинок у с. Ровжі Вишгородського району Київської області. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем і діючи згідно з розробленим планом з розподілом ролей, зупинився в районі 16-го кілометру автодороги КиївВишгородРовжі. Коли вони вийшли з автомобіля, останній почав спостерігати за навколишньою обстановкою та за діями ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 кухонним ножем завдав ОСОБА_12 численних ударів у живіт, груди й голову, від чого остання відчувала біль та намагалася захиститися. Однак ОСОБА_9 подолав цей опір та продовжував наносити численні ножові поранення, від яких вона померла на місці злочину. Після цього засуджені сховали труп потерпілої у лісосмузі, а наступного дня підпалили, обливши придбаним на АЗС бензином.
Протягом 518 грудня 2008 року ОСОБА_9 проживав у квартирі ОСОБА_12 , по АДРЕСА_4 , де заволодів її платіжною картою, за допомогою якої зняв з банківського рахунку потерпілої 1870 грн.
Крім того, у цей період ОСОБА_9 незаконно заволодів паспортом та ідентифікаційним кодом на ім`я ОСОБА_12 , договором купівлі-продажу її квартири та, вступивши у змову з невстановленими досудовим слідством особами на ім`я « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 » та жінкою, виготовив підроблену довіреність на своє ім`я від іменні ОСОБА_12 на право розпоряджатися квартирою останньої (вартість якої станом на 4 грудня 2008 року становила 483523 грн.) для подальшого продажу квартири з метою отримання грошових коштів в особливо великих розмірах
Після того як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стало відомо, що їх розшукує міліція, продаж квартири вони відклали на невизначений термін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, внаслідок м`якості, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_8 та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Стверджує, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання, відповіді на них не надав, а тому ухвала не відповідає вимогам ст. 377 КПК України.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 ставить питання про зміну вироку апеляційного суду, перекваліфікацію дій підзахисного та призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Зазначає про застосування до ОСОБА_9 недозволених методів ведення слідства, під час яких він давав визнавальні показання, які покладені в основу судових рішень. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, покладення в основу засудження недопустимих доказів. Стверджує про однобічність і неповноту досудового і судового слідства, що потягло неправильне застосування кримінального закону. Наголошує, що при призначенні покарання не дотримано вимог статей 65-67 КК України. Вважає, що суд не обґрунтував призначення найсуворішого із усіх видів основних покарань.
У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_9 ставить питання про скасування ухвали та вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, покладення в основу вироку недопустимих доказів, які зібрані з істотними порушеннями вимог КПК України, що призвело до неправильної кваліфікації його дій, та як наслідок, суворості призначеного покарання. Наголошує на застосуванні недозволених методів ведення слідства, під час яких отримані показання, які покладені в основу судових рішень. Стверджує про однобічність і неповноту досудового і судового слідства, що потягло неправильне застосування кримінального закону. Вказує на істотні суперечності при прийнятті рішень апеляційним судом, оскільки апеляційна інстанція ухвалою змінила вирок районного суду в частині, а в решті залишила без зміни, разом із тим в порушення вимог закону, постановила свій вирок яким скасувала вирок районного суду в частині призначеного покарання.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор не підтримала касаційну скаргу сторони обвинувачення і заперечувала проти задоволення касаційних скарг засудженого та захисника. Вважала за можливе змінити судові рішення щодо ОСОБА_9 в частині засудження за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України та звільнити останнього від призначеного покарання за цими законами у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.
Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи, викладені у касаційних скаргах засудженого та захисника ОСОБА_10 , і просив скасувати ухвалу та вирок апеляційного суду, з підстав істотного порушення вимог КПК України, та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Засуджений ОСОБА_9 просив скасувати вирок та ухвалу і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Захисник ОСОБА_16 заперечувала проти задоволення касаційної скарги прокурора та покладалася на розсуд суду щодо розгляду касаційних скарг засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 . Просила звільнити її підзахисного з-під варти.
Засуджений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор у своїй апеляції ставив питання про скасування вироку місцевого суду, погіршення становища ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , призначення їм більш суворого покарання, шляхом постановлення апеляційним судом свого вироку.
Засуджений ОСОБА_8 ставив питання про зміну вироку, перекваліфікацію його дій та пом`якшення призначеного покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 366 КПК України, у результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині першій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд, крім іншого:
- виносить ухвалу про залишення вироку чи постанови без зміни, а апеляції - без задоволення; скасування вироку чи постанови і повернення справи прокуророві на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд в суд першої інстанції; скасування вироку чи постанови і закриття справи; зміну вироку чи постанови;
- постановляє свій вирок, скасовуючи повністю чи частково вирок суду першої інстанції.
Апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку, зазначених вимог закону не дотримався.
Так, розглядаючи справу за апеляціями прокурора та засудженого ОСОБА_8 , і постановляючи рішення, апеляційний суд допустився істотних суперечностей, оскільки своєю ухвалою від 23 лютого 2017 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2017 року в порядку ч. 2 ст. 365 КК України в частині покарання, призначеного ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 358 КК України, змінив та пом`якшив до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.
Цей же вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 в іншій частині, окрім вироку в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 358 КК України, та щодо ОСОБА_8 залишив без зміни.
Разом із тим, Апеляційний суд Київської області своїм вироком від 23 лютого 2017 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 скасував в частині призначеного покарання, за винятком покарання призначеного за ч. 2 ст. 358 КК України та призначив ОСОБА_9 більш суворе покарання довічне позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Таким чином, апеляційний суд, за результатами розгляду апеляції прокурора, прийняв два рішення, які є суперечливими, а саме своєю ухвалою вирок районного суду щодо ОСОБА_9 , разом із тим цей же вирок скасував та постановив свій вирок, що є неприпустимим.
Вказані порушення вимог КПК України в силу ч. 1 ст. 370 КПК України слід визнати істотними та такими, що перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення.
За таких обставин ухвалу та вирок суду апеляційної інстанції не можна вважати законними та обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення у відповідності з усіма вимогами кримінального та кримінально-процесуального закону.
Враховуючи, що вирок та ухвала апеляційного суду скасовуються у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, інші доводи касаційних скарг, в тому числі щодо незаконності засудження, м`якості та суворості призначеного ОСОБА_8 і ОСОБА_9 покарання, не перевіряються, їх належить перевірити при новому апеляційному розгляді.
Також, оскільки судові рішення підлягають скасуванню, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від суду, враховуючи, що вони обвинувачуються у вчиненні, в тому числі і особливо тяжких злочинів, суд вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 396, 398 КПК України 1960 року п. 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Касаційні скаргипрокурора, захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.
ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вирок Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Обрати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 5 квітня 2019 року включно.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17