Справа № 344/5577/19
Провадження № 1-кс/344/3086/19
У Х В А Л А

02 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого під час досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні зазначено, що 12.02.2019 року автомобіль марки AUDI модель A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено за протоколом огляду місця події. 12.02.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого автомобіль AUDI модель A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом, передано на зберігання на території Івано-Франківського ВП. Скаржник звертався до органу досудового розслідування із клопотаннями про передання йому автомобіля, повідомленням від 27.03.2019 року у клопотанні відмовлено у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль визнано речовим доказом. Скаржник просив суд зобов`язати слідчого передати йому на відповідальне зберігання відповідний автомобіль.

В судове засіданні скаржник та його адвокат не прибули, адвокат подав до суду заяву, в якій скаргу підтримав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, якою проти задоволення скарги не заперечив.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Таким чином завданням судового контролю за органом досудового розслідування є вирішення спорів щодо прав і обов?язків учасників кримінального провадження.
Оскільки слідчий не заперечив скаргу, отже до його компетенції належить вирішення питання про передання суб?єкту, який звернувся зі скаргою на дії слідчого, відповідного речового доказу.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

12.02.2019 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та розпочато досудове розслідування.

12.02.2019 року автомобіль марки AUDI модель A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено за протоколом огляду місця події.

27.03.2019 року органом досудового розслідування повідомлено скаржника про те, що автомобіль визнано речовими доказами, остаточне процесуальне рішення в кримінальному провадженні не ухвалено.

У ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом змінює його процесуально-правову природу і правове регулювання відносин щодо утримання відповідного майна.

Документи з ознаками підроблення та визнані речовим доказом не підлягають поверненню.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-якого неправомірного втручання у права, передбачені в ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не здійснюється, оскільки було визнано автомобіль в якості речового доказу. Тому відповідні дії здійснено на основі положення кримінального-процесуального закону, такі дії мають легітимну мету, що виправдана інтересами досудового слідства, а тому здійснюються в інтересах суспільства.

Європейський суд з прав людини вказав, що елементом, передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі «Бентем проти Нідерландів» від 23 жовтня 1985 року, заява № 8848/80, п. 32).

Отже не може бути зобов`язано слідчого вирішити долю речового доказу за обставин надання законом такої компетенції іншому уповноваженому суб`єкту в порядку ст. 100 КПК України.

Крім цього положеннями КПК України не передбачено права скаржника на звернення до суду із заявою про встановлення, визнання, визначення бездіяльності, які є формою встановлення фактів, що мають юридичне значення або оскарження дії за способами захисту, що визначені положеннями КАС України.

В п. 3 ст. 307 КПК України вказано, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в скарзі ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та зобов`язання слідчого передати скаржнику на відповідальне зберігання автомобіля марки AUDI модель A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1