КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Унгени, Республіки Молдова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, з вищою освітою, вдівця, раніше не судимого,
який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
за участі:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді 08 (восьми) років позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 07.11.2017. До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , залишено без змін. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018 скасувати та закрити кримінальне провадження № 0015106 в порядку ст.417 КПК України на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку з тим, що не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а саме, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, зокрема на те, що за наявності підстав для закриття провадження судом не було його закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2017 року приблизно о 23 год 00 хв, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 завдав їй один удар кухонним ножем в ділянку живота, а також ще два удари у життєво-важливі органи - шию, заподіявши колото-різані рани. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_10 .
Згідно даних висновку експерта №54/2663/2 від 24.01.2018 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у виді: колото-різаної рани (рана №1) - на лівій бічній поверхні шиї, на висоті 146 см від підошви, відповідно рівня вершини соскоподібного відростка лівої скроневої кістки та в 11 см над лівої ключицею, веретеноподібної форми, розміром 1,1*0,3 см, краї рани рівні, без осаднення, кінці її орієнтовані на 4 і 10 годин умовного циферблату, передній кінець «П»-подібний, задній - гострокутний; від вказаної рани відходить рановий канал у напрямку спереду-назад, зліва-направо закінчується в м`яких тканинах, завглибшки до 2 см.; колото-різаної рани (рана №2) - розташованої по вертикальній лінії з раною №1, в 1,5 см донизу від неї, веретеноподібної форми, розміром 1,5*0,4см, краї рани рівні, без осаднення, з кінцями орієнтованими на 5 і 11 годин умовного циферблату, передній кінець закруглений, задній - гострокутний, з подряпиною, що відходить від нього горизонтально довжиною 1,1см. Від рани відходить рановий канал у напрямку зліва направо, декілька ззаду наперед, горизонтально, ушкоджуючи на протязі усю товщу лівого кидального м`язу, відповідно ушкоджує яремну вену, надсікає внутрішню сонну артерію по зовнішньому на півкільцю на одну другу кола, ушкоджує стінку глотки та проникає у її просвіт. Довжина ранового каналу по зонду біля 5 см.
Наявні колото-різані рани шиї мають ознаки прижиттєвих, спричинені в короткий проміжок часу внаслідок дії колюче-ріжучої дії плаского одностороннього гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо (удари ножем), напрямки яких співпадають з напрямком ранових каналів у тілі потерпілої.
Виходячи із характеру колото-різаних поранень шиї, зовнішнього вигляду та об`єму крововиливу в м`які тканини, наявності початкових ознак лейкоцитарної реакції в зоні ран (за даними судово-гістологічного дослідження), після спричинення наявних колото-різаних поранень і до настання смерті пройшов короткий проміжок часу - в межах 10-20 хвилин.
Закрита травма живота - синець на лівій бічній поверхні живота на рівні середньо-пахової лінії в зоні 10-11 ребер, розрив селезінки, крововилив у порожнину очеревини (біля 1000 мл рідкої крові і до 350 см 3 її згортків).
Наявна закрита травма живота у виді синця на лівій бічній поверхні живота, розриву селезінки спричинена травмуючою дією тупого предмету (удару) з обмеженою поверхнею контакту в ділянку лівих 10-11 ребер по бічній поверхні.
Виходячи із характеру наявної закритої травми живота, зовнішнього вигляду та об`єму крововиливу в м`які тканини та в порожнину очеревини, наявності початкових ознак лейкоцитарної реакції в ході ушкодження (за даними судово-гістологічного дослідження), після спричинення травми живота і до настання смерті пройшов короткий проміжок часу - в межах 10-20 хвилин.
Крім того, потерпілій ОСОБА_9 заподіяно множинні синці на обличчі, тулубі та на кінцівках (кількістю більше 20), що спричинені травмуючою дією тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту (ударів).
Згідно даних висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_9 настала від колото-різаних поранень шиї з ушкодженнями сонної артерії і яремної вени та розвитком крововтрати. Між наявними колото-різаними пораненнями шиї з ушкодженнями сонної артерії і яремної вени та настанням смерті існує прямий (причинно-наслідковий зв`язок), оскільки вони мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.
Виявлена у потерпілої закрита травма живота у виді синця на лівій бічній поверхні живота, розриву селезінки має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а множинні синці на обличчі, тулубі та на кінцівках мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_8 про розгляд апеляційної скарги його захисника заздалегідь повідомлений судом у належний спосіб. Враховуючи, що клопотань про участь обвинуваченого в судовому засіданні від захисника або обвинуваченого до суду не надходило, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища в кримінальному провадженні, за правилами ч.4 ст.401 КПК України участь останнього не є обов?язковою, з огляду на що колегія суддів вважає за можливе здійснювати судовий розгляд апеляційних вимог адвоката.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_5 , який підтримав подану ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який по суті вимог адвоката заперечив проти їх задоволення і висловив позицію щодо допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в частині того, що оскаржуваний вирок не підписаний всім складом суду, що на переконання прокурора є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження для нового розгляду у суді першої інстанції, дослідивши наявну в матеріалах справи копію вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018, вирішивши заявлене прокурором ОСОБА_7 клопотання про продовження ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Одним із завдань кримінального провадження, які визначає кримінальний процесуальний закон, є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури (ст.2 КПК України).
Згідно приписів ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
За правилами ч.2, 6 ст.371 КПК України вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Відповідно до ч.2 ст.375 КПК України у разі ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті його підписують усі судді.
Крім того, відповідно до п. 13.7. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 17.12.2013 № 173, копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду. Якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована нитками на п`ять проколів, а на зворотному боці останнього аркуша ? скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду, із зазначенням кількості зшитих аркушів (далі Інструкція).

Натомість, матеріалами судової справи №755/1767/18 встановлено, що вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018 ухвалений відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України у складі головуючого судді ОСОБА_11 та суддів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . В крайньому верхньому правому куті титульної сторінки вироку (т.2, а.с.132) розміщений штамповий відбиток з написом "Копія". В правому нижньому куті вироку на кожній його сторінці міститься штрихкод ? "Дніпровський районний суд міста Києва, *2604*24417522*1*1*". Остання сторінка вироку містить підпис лише головуючого судді ОСОБА_11 , підписи суддів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 відсутні (т.2, а.с.141). Тобто, наявний у справі вирок не відповідає вимогам щодо оригіналу вироку. Також в розумінні вимог щодо копії вироку, існуючий вирок не містить гербової печатки суду (т.2, а.с. 132-141) і, відповідно, його неможливо сприймати як належну копію судового рішення.
Відтак, оскільки згідно ч.2 ст.375 КПК України оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018 не відповідає загальним вимогам щодо оформлення судового рішення, поза як не містить обов`язкового реквізиту ? підписів всієї колегії суддів, і таким чином вирок суду не підписаний колегією суддів, а також даний вирок в розумінні п. 13.7. Інструкції не є належним чином оформленою копією, оскільки відсутня гербова печатка суду, то такий вирок не є процесуальним документом.
Враховуючи, що відсутність у справі підписаного всією колегією суддів оригіналу вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018, ухваленого відносно ОСОБА_8 , згідно положень ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ч.2 ст.375 КПК України, що перешкоджає суду ухвалити обґрунтоване судове рішення, з огляду на що за правилами п.3 ч.1 ст.415 КПК України наявний у справі вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційні вимоги захисника підлягають частковому задоволенню, лише саме в частині скасування вироку, в той час як його доводи про непідтвердження висновків суду дослідженими під час судового розгляду доказами та незакриття судом провадження ? перевірці не підлягають як такі, що за даних обставин передчасні та повинні бути враховані при новому розгляді у суді першої інстанції.

Щодо заявленого прокурором ОСОБА_7 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, то колегія суддів керується наступним.

В заявленому клопотанні прокурор посилається на те, що в разі скасування вироку суду першої інстанції апеляційним судом з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_8 повинен бути продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_8 може ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов?язків, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків. Також прокурор посилається на неможливість застосування до ОСОБА_8 інших, менш суворих видів запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, оскільки вважає їх недієвими, а також зважаючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав своє клопотання та просив суд прийняти рішення з урахуванням оголошеної в судовому засіданні інформації про стан здоров?я обвинуваченого, думку захисника ОСОБА_5 , який заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та висловив свою думку щодо можливої дієвості утримання обвинуваченого під домашнім арештом, не заявляючи при цьому окремих клопотань про обрання чи зміну ОСОБА_8 іншого менш суворого виду запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого прокурором клопотання, з огляду на наступне.

Ч.1 ст.177 КПК України містить перелік ризиків, які виправдовують застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу, в тому числі і тримання під вартою ? це забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому згідно п.3 ч.1 ст.178 КПК України окрім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, при вирішенні питань, пов?язаних з обранням запобіжного заходу, на суд покладається обов?язок також оцінювати й інші обставини, серед яких закон виділяє стан здоров?я підозрюваного/обвинуваченого.

Так, оскаржуваним вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст.115 КПК України, йому призначено покарання у виді 08 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін (т.2, а.с. 140).

Згідно отриманої до початку судового засідання судом інформації від начальника медичної частини ДУ "Київський слідчий ізолятор" ОСОБА_14 , де наразі знаходиться обвинувачений, стан здоров?я ОСОБА_8 є вкрай важким з тенденцією до постійного погіршення, прогноз для життя несприятливий. Такий стан обвинуваченого обумовлений перенесенням тяжкого захворювання, вербальному контакту обвинувачений не доступний, ОСОБА_8 в результаті оперативного втручання має фізичні вади, у зв?язку з чим, а також перенесеної в подальшому хвороби прикований до ліжка. Більш детальна інформація, яка отримана в стадії апеляційного перегляду щодо стану здоров`я ОСОБА_8 та діагнозу (діагнозів) міститься в матеріалах кримінального провадження.
Відтак, враховуючи вкрай важкий стан здоров?я обвинуваченого ОСОБА_8 станом на час вирішення даного клопотання, який виключає можливість існування передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також відсутність даних про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Інших письмових клопотань, зокрема про зміну раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, від сторін не надходило.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ? задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2018, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст.115 КПК України та призначено йому покарання у виді 08 років позбавлення волі, ? скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , 1952 року народження, у виді тримання під вартою на 60 днів ? залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1089/2019
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1