1-кп/463/93/13
1-в/465/96/19
У Х В А Л А
іменем України

10.05.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

представника закладу ОСОБА_5

розглянувши заяву виконуючого обов`язки заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 від 20 листопада 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру хворому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 та ст. 395 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

Виконуючий обов"язків заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 звернувся в суд із письмовою заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виглядів госпіталізації в психічну лікарню зі звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заяви посилається на те, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" з 12.02.2015 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були застосовані Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, а також Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.09.2016 року, та продовжені Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.12.2017р.

ОСОБА_7 11.03.2013 року вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2013 року йому призначено судово-психіатричну експертизу, яку проведено 17.07.2013 року на базі 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ. В результаті проведеної експертизи комісія судово-психіатричних експертів 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ дійшла висновку, що: « ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 страждає тимчасовим хворобливим розладом у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом».

16.07.2014року гр. ОСОБА_7 був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні № 2, смт. Олика, де до нього, згідно Ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04.11.2013 року було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Відповідно до Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, ухвалено: «Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Чистині Кам`янка-Бузького району Львівської області, вид примусових заходів медичного характеру із примусового лікування у відділенні з посиленим наглядом на лікування у відділенні із звичайним наглядом психіатричної лікарні по місцю проживання». 12.02.2015 року ОСОБА_7 переведений до КЗ ЛОКПЛ , де й перебуває по даний час.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.05.2016 року хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. у кримінальному провадженні про обвинувачення його у кримінальному правопорушенні передбаченому ст 395 КК України.

Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.06.2017р., 20.12.2017р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.

В результаті проведеного комплексного лікування, вдалося досягнути тільки незначного покращання психічного стану пацієнта: загалом у відділенні на протязі попередніх шести місяців був спокійним, режиму грубо не порушував, агресії до оточуючих не виявляв та не виявляє. Проте у спілкуванні з лікуючим лікарем, мед. персоналом, іншими пацієнтами залишався фіксованим на стані власного фізичного здоров`я, неодноразово та наполегливо висловлював численні скарги іпохондричного змісту, котрі досягають рівня надцінних ідей та вербальній корекції не надаються. Мислення залишається резонерським, вигадливим. Наявність розладів сприйняття заперечував та поведінково не виявляв. Суїцидальні думки не висловлював. Емоційно залишається нівельованим, амбівалентним. З іншими хворими та медичним персоналом в конфліктні ситуації не вступав та не створював.

Однак за останні пів року психічний стан пацієнта залишався не стабільним. Висловлювані ним скарги іпохондричного змісту відносно своєї репродуктивної функції та стану сечостатевої системи періодично набували інтенсивної афективної насиченості, пацієнт наполягав на повторних та додаткових обстеженнях, розповідав медичному персоналу та іншим пацієнтам, що в нього «задавнений трипер, болить праве яєчко та паралізує всю ліву половину тіла, треба його видалити». За висновками обстежень та консультацій - ознак патології не виявлено.

Пацієнт не має реальних планів на майбутнє постійно змінюються, висловлювані ним наміри щодо організації свого соціального життя після виписки з лікарні ґрунтуються на необгрунтованих сподіваннях щодо можливості отримання значної суми коштів від когось зі знайомих в подарунок, або на спільне проживання з кимось із пацієнтів відділення, самостійно працювати не планує. Не орієнтується у цінностях товарів та послуг, неадекватно оцінює свої можливості в бік їх переоцінки. Критика до свого стану та скоєного страждає.

Окрім того, не вирішеними є соціальні питання пацієнта , а саме : відсутність місця проживання, громадянство, відсутній паспорт громадянина України, не отримує жодних соціальних допомог, що є важливим фактором у вирішенні питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки пацієнтові не буде де жити і також не матиме коштів на існування, відсутні особи, які могли б здійснювати догляд, нагляд та піклування за ним, невідомо який районний психіатр амбулаторної ланки повинен би був здійснювати динамічне спостереження за станом ОСОБА_7 , враховуючи відсутність реєстрації місця проживання.

Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», заявник просить суд продовжити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом ОСОБА_7 .

Представник заявника в судовому засіданні - лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, мотивуючи тим, що у хворого відсутня критика до свого психічного стану та вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Хворий в судовому засіданні проти стаціонарного лікування не заперечив, вважає, що може лікуватися амбулаторно, просить допомоготи оформити документи.

Адвокат в судовому засіданні із своїм підзахисним погодилася, у зв`язку з чим, вважала недоцільним задовольняти заяву.

Прокурор в судовому засіданні з доводами заявника та його представників погодилася, просив суд задоволити заяву.

Заслухавши доводи заявників думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити.

Так, судом встановлено, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" з 12.02.2015 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були застосовані Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, а також Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.09.2016 року, та продовжені Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.12.2017р.

ОСОБА_7 11.03.2013 року вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2013 року йому призначено судово-психіатричну експертизу, яку проведено 17.07.2013 року на базі 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ. В результаті проведеної експертизи комісія судово-психіатричних експертів 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ дійшла висновку, що: « ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 страждає тимчасовим хворобливим розладом у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом».

16.07.2014року гр. ОСОБА_7 був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні № 2, смт. Олика, де до нього, згідно Ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04.11.2013 року було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Відповідно до Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, ухвалено: «Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Чистині Кам`янка-Бузького району Львівської області, вид примусових заходів медичного характеру із примусового лікування у відділенні з посиленим наглядом на лікування у відділенні із звичайним наглядом психіатричної лікарні по місцю проживання». 12.02.2015 року ОСОБА_7 переведений до КЗ ЛОКПЛ , де й перебуває по даний час.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.05.2016 року хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. у кримінальному провадженні про обвинувачення його у кримінальному правопорушенні передбаченому ст 395 КК України.

Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.06.2017р., 20.12.2017р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.

В результаті проведеного комплексного лікування, вдалося досягнути тільки незначного покращання психічного стану пацієнта: загалом у відділенні на протязі попередніх шести місяців був спокійним, режиму грубо не порушував, агресії до оточуючих не виявляв та не виявляє. Проте у спілкуванні з лікуючим лікарем, мед. персоналом, іншими пацієнтами залишався фіксованим на стані власного фізичного здоров`я, неодноразово та наполегливо висловлював численні скарги іпохондричного змісту, котрі досягають рівня надцінних ідей та вербальній корекції не надаються. Мислення залишається резонерським, вигадливим. Наявність розладів сприйняття заперечував та поведінково не виявляв. Суїцидальні думки не висловлював. Емоційно залишається нівельованим, амбівалентним. З іншими хворими та медичним персоналом в конфліктні ситуації не вступав та не створював.

Однак за останні пів року психічний стан пацієнта залишався не стабільним. Висловлювані ним скарги іпохондричного змісту відносно своєї репродуктивної функції та стану сечостатевої системи періодично набували інтенсивної афективної насиченості, пацієнт наполягав на повторних та додаткових обстеженнях, розповідав медичному персоналу та іншим пацієнтам, що в нього «задавнений трипер, болить праве яєчко та паралізує всю ліву половину тіла, треба його видалити». За висновками обстежень та консультацій - ознак патології не виявлено.

Пацієнт не має реальних планів на майбутнє постійно змінюються, висловлювані ним наміри щодо організації свого соціального життя після виписки з лікарні ґрунтуються на необгрунтованих сподіваннях щодо можливості отримання значної суми коштів від когось зі знайомих в подарунок, або на спільне проживання з кимось із пацієнтів відділення, самостійно працювати не планує. Не орієнтується у цінностях товарів та послуг, неадекватно оцінює свої можливості в бік їх переоцінки. Критика до свого стану та скоєного страждає.

Слухання справи неодноразово відкладалось у зв"язку із відсутністю паспорта ОСОБА_7 та неможливістю ідентифікувати його особу.

За даний час факт народження встановлено в судовому порядку та на підставі рішення суду ОСОБА_7 видано Свідоцтво про народження. Керівництвом КЗ ЛОКПЛ подано документи джля оформлення паспорта.

В судовому засіданні від 10.05.2019 року представником заявника подано до суду копію Свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 , запис якого поновлений повторно.

Вказаний документ приймається судом, як такий, що посвідчує особу хворого та ідентифікує його особу для прийняття рішення за заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд враховує, думку хворого та захисника, щодо наявних підстав можливості продовження лікування амбулаторно, однак приймає до уваги обґрунтування представника заявника та лікуючого лікаря про необхідність лікування в стаціонарних умовах.

Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 (шість) місяців, здійснюється судом на підставі заяви психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.

Дослідивши надані суду письмову заяву з додатками, з`ясувавши питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, лікуючого лікаря, пояснення хворого, думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що заяву слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 503 - 514 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: Львівська обл., Кам`янка-Бузький район, с. Чистині, який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 та ст. 395 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через суд, що постановив ухвалу.

Суддя ОСОБА_8