Справа № 716/2070/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Путила Чернівецької області, проживає в АДРЕСА_1 , має загальну середню освіту, неодружений, не працює, раніше судимий:
- 04.07.2016 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на два роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання строком на один рік;
- 28.11.2016 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на один рік із застосуванням ст.72 ч.5 КК України;
-29.12.2016 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 ч.4 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на один рік три місяці;
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 15 липня 2018 року біля 17-00 години, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення, перебуваючи в приміщенні житлового будинку потерпілої ОСОБА_6 , який розташований в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрав жіночу хутряну жилетку вартістю 8400 гривень та телевізор марки «TV LCD22» вартістю 8400 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_6 .

Після вказаних дій обвинувачений ОСОБА_4 із місця вчинення злочину скрився, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд. Внаслідок зазначених протиправних дій потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 16800 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 повторно таємно викрав майно належне потерпілій, скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.185 ч.2 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.185 ч.2 КК України за наведених вище обставин визнав повністю. Надав показання, відповідно до яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 є його рідною сестрою та власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . 15 липня 2018 року в післяобідній час він перебував в приміщенні вказаного житлового будинку та у нього виник умисел викрасти речі, що належать сестрі, а саме її хутряну жилетку та телевізор. З метою виконання вказаного задуму він взяв ці речі не маючи на те дозволу та повіз в м.Чернівці де і продав. Вилучені кошти він витратив на власні потреби. З розміром завданої шкоди він погоджується, хоча вона ним ще не відшкодована. Також просив його суворо не карати та не позбавляти волі.

Вислухавши думку прокурора, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ст.325, ч. 3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу, а також змістом досудової доповіді.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та визнає його винуватим у пред?явленому обвинуваченні.

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 3-4 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає його активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття з приводу вчиненого.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України є рецидив злочинів, оскільки останній вчинив новий умисний злочин та має судимість, яка не погашена в передбаченому законом порядку, за інший умисний злочин. Дана обставина вбачається з вимоги УІЗ ГУНП в Чернівецькій області (а.с. 43-44 кримінального провадження).

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про добровільне чи будь-яке інше відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 . В судовому засіданні також не здобуто жодних доказів такого підтвердження, сам обвинувачений вказав, що ним таке відшкодування не реалізовано.
Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, враховуючи положення ст.ст.50, 65 КК України, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, раніше судимий за умисні корисливі злочини проти власності та має непогашену судимість, вину визнав повністю в скоєному. Судом враховано також ту обставину, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, зловживає алкогольними напоями. Враховується також і думка потерпілої, яка в своїй заяві висловила позицію щодо відсутності претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, однак просила призначити йому суворе покарання.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик ймовірної небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як дуже високий. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті 185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України також не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, оскільки його поведінка не свідчить про бажання стати на шлях виправлення.
Оскільки суд прийшов до переконання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, то з метою належного виконання вироку суду та унеможливлення уникнення покарання з боку обвинуваченого є необхідним застосування заходу забезпечення кримінального провадження та обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою. У зв`язку із цим останнього необхідно взяти під варту з зали суду.

В справі відсутні відомості про судові витрати та речові докази, а тому це питання вирішенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з зали суду.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецька установа виконання покарань (№33)» та взяти його під варту із зали суду. Запобіжний захід у виді тримання його під вартою в Державній Установі «Чернівецька установа виконання покарань (№33)» залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_1