Справа № 365/246/18
Номер провадження: 1-кп/365/64/18
У Х В А Л А

Іменем України

21.12.2018 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника служби у справах дітей ОСОБА_4 ,
інспектора ЮП СПД ОСОБА_5 ,
представника органу пробації ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Згурівка матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060від 19 березня 2018року, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , має базову загальну середню освіту, раніше не судимого, не одруженого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2018 року до Згурівського районного суду Київської області від прокурора Згурівського відділу Бориспільсьої місцевої прокуратури надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000060від 19 березня 2018року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, які складаються з обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, угоди про визнання винуватості, розписки про отримання копії обвинувального акта.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи щодо ОСОБА_7 під час досудового розслідування згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувалися.

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості укладеної 28 квітня 2018 року між прокурором Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_8 і захисником ОСОБА_9 , ОСОБА_7 визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Сторони узгодили покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку у один рік, покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та зобов`язанням відшкодування в дохід держави витрати на залучення експерта.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник, захисник та інші учасники провадження просили затвердити укладену 28.04.2018 року угоду про визнання винуватості та постановити вирок на викладених в угоді умовах.
Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про необхідність відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.
Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий, допускається у випадках надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язання;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на власну користь, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Суд вважає, що затвердження угоди з подальшим винесенням вироку лише відносно ОСОБА_7 із зазначенням обставин протиправних дій, вчинених у змові з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 буде порушувати їхні права, свободи чи інтереси, зокрема фундаментального права на захист, визначеного Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а тому в затвердженні вказаної угоди слід відмовити, з продовженням судового провадження у загальному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 369-372, 469-474 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 28 квітня 2018 року між прокурором Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_8 і захисником ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000060 від 19 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1