Ухвала

12 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 191/1778/17

провадження № 51-9323ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року,
встановив:
Верховний Суд ухвалою від 22 жовтня 2018 року залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року і надав п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Копію цієї ухвали він отримав 27 листопада 2018 року.
30 листопада 2018 року ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційною скаргою.
Перевіривши повторну касаційну скаргу, долучені до неї документи, Верховний Суд дійшов такої думки.
Положеннями ст. 436 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено, що суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Зі змісту повторної скарги видно, що засуджений ставить вимогу про скасування оскарженої ухвали апеляційного суду та її зміни, тобто вимога ОСОБА_4 , викладена у його повторній касаційній скарзі, також не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування цих рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Ці вимоги закону ОСОБА_4 не виконав, оскільки, формально пославшись у повторній касаційній скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, він жодним чином не обґрунтував своїх доводів.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_4 не усунув жодних недоліків, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, касаційна скарга засудженого підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 `єва ОСОБА_3