Справа № 206/2550/19
Провадження № 1-в/206/202/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи безстроково, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4

захисника-адвоката: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаній письмовій заяві заявник вказував, що згідно ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року до ОСОБА_3 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2018 року ОСОБА_3 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом, строком на 6 (шість) місяців.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2019 року було доручено Регіанальному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.

Представник заявника та ОСОБА_3 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.

Захисник-адвокат, вважала за необхідне задовольнити письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що письмова заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1ст.95 КК Українипродовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеруздійснюєтьсясудомзаписьмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,ст. 95 КК України введеноположенняпро можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення)їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієїзаявивисновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями419,422,424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Відповідно до п. 27 в обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру у висновку № 66 від 06.05.2019 року комісія лікарів-психіатрів зазначила, що за час перебування в стаціонарі психічний стан хворого покращився і набув стабільності, редукувалися психотичні переживання, з`явилася формальна критика до скоєного, сформована правильна оцінка свого стану, достатнє усвідомлення необхідності подальшого лікування. На даний час ОСОБА_3 за своїм психічним станом особливої небезпеки для себе та оточуючих не зумовлює. Застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з посиленим наглядом не потребує.

Згідно з п. 28 висновку комісії лікарів-психіатрів: рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд, про що зазначено також в письмовій заяві КЗ «ДКПЛ ДОР» від 08.05.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, задовольнити, та змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд.

Керуючись ст.ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.94,95 Кримінального кодексу України, ст.ст.372,503, 512-514 КПК України,постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1