УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000932 від 26.01.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань, Київської обл., громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 2 ст. 259 КК України,-
У С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що 13.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 2 ст. 259 КК України, вказані кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.
25 січня 2018 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 28/ 1 із таксофону з номером телефону НОМЕР_1 , зателефонував по номеру спецлінії поліції «102» та назвавшись ОСОБА_7 , зробив завідомо неправдиве повідомлення про те, що він замінував ТРЦ «Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Перемоги, 3. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових матеріалів та пристроїв в зазначеному ТРЦ немає, а повідомлення про замінування є завідомо неправдиве.
Крім того, 28 жовтня 2018 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, із мобільного телефону в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , зателефонував по номеру спецлінії поліції «102» та не називаючи себе, зробив завідомо неправдиве повідомлення про те, що він замінував ТРЦ «Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Перемоги, 3. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових матеріалів та пристроїв в зазначеному ТРЦ немає, а повідомлення про замінування є завідомо неправдиве.
А також, 30 жовтня 2018 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, із мобільного телефону в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , повторно зателефонував по номеру спецлінії поліції «102» не називаючи себе, зробив завідомо неправдиве повідомлення про те, що він замінував ТРЦ «Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Перемоги, 3. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових матеріалів та пристроїв в зазначеному ТРЦ немає, а повідомлення про замінування є завідомо неправдиве.
У судовому засіданні прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вважав, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.
На думку сторони обвинувачення, сукупність вказаних обставин свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на відсутності наведених стороною обвинувачення ризиків.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
В провадженні слідчого відділу ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП
в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000932 від 26.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259, ч. 2 ст. 259 КК України.
13.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 2 ст. 259 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування стадії розслідування, що має місце у цьому випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст. 259 КК України.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину.
Також слідчий суддя враховує відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, непрацездатних утриманців, тобто факторів, які б стримали останнього від дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду.
Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
Крім того, у силу ст. 177 КПК слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію підозрюваного.
Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000932 від 26.01.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:
- не залишати приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня;
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи;
Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 .
Строк дії цієї ухвали встановити по 13 січня 2019 року включно.
На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Слідчий суддя: ОСОБА_8