Справа № 351/2074/18
Провадження № 1-кп/351/28/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
за ст. 286 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом "ВАЗ-21013", порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

Так, 11.09.2016 р. близько 16.45 год., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21013", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи на автодорогу Стрий-Чернівці-Мамалига в межах с.Тулова Снятинського району із прилеглої території, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, маючи намір переїхати автодорогу Стрий-Чернівці-Мамалига та поїхати на другорядну дорогу, виїхав на головну автодорогу та здійснив її переїзд, при чому не надав перевагу в русі мотоциклу марки «Kavasaki Ninja» без реєстраційного номера, який рухався по головній дорозі у напрямку м. Снятин Івано-Франківської області та допустив з ним зіткнення, унаслідок чого водій мотоцикла ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

При цьому ОСОБА_4 , порушив Правила дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3 б) згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1, який передбачає, що перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.2, який передбачає, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станції та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а зїжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає;

п.16.11, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій мотоцикла «Kavasaki Ninja» ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки із зміщенням відламків, травматичного шоку 2 ступеня, забійної рани лівої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 11.09.2016 р. близько 16:45 год. виїжджаючи на головну дорогу для того щоб здійснити її переїзд, не надав перевагу в русі водію мотоцикла марки «Kavasaki Ninja», який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення з мотоциклістом.

Зазначив, що відшкодував завдані збитки ОСОБА_5 , який в ході досудового розслідування відмовився від визнання його потерпілим, щиро жаліє за скоєним.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись поясненням обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 286 ч.2 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , є тяжким злочином .
Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 25.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середню ймовірність вчинення повторного злочину, а тому виправлення його можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, поведінка обвинуваченого після ДТП, його ставлення до вчиненого, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, з врахуванням особи обвинуваченого, дають підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з застосуванням додаткового покарання.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Суд, керуючись ст.ст. 371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз в сумі 3012,30 грн., а саме:
-за проведення експертизи № 4.2-203/18 в розмірі 1144,00 грн.;
-за проведення експертизи № 4.2-156/18 в розмірі 879,60 грн.;
-за проведення експертизи № 4.2-155/18 в розмірі 988,70 грн;
Речовий доказ: автомобіль марки "ВАЗ-21013", державний реєстраційний номер

НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити законному володільцю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1