Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 квітня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000299 від 14.06.2018 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, на ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000299 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ст. 395 КК України, повернуто прокурору з мотивів невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, з причин відсутності в обвинувальному акті повного викладу фактичних обставин справи щодо часу залишення обвинуваченим свого місця проживання, який містить лише формулювання неконкретизованих діянь, безпосередньо вжитих у диспозиції інкримінованої статті КК України.

У поданій апеляційній прокурор ставить питання про скасування ухвали, як незаконної, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що положень ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акту дотримано повністю, а підстави, на які покликався суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, є необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам закону. Зазначає, що в даному обвинувальному акті міститься, як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, так і правова кваліфікація, що не позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, який вважає, що час і місце вчинення кримінального правопорушення можливо з`ясувати під час судового слідства, перевіривши дані обвинувального акту щодо ОСОБА_6 з додатками, наявними у кримінальному провадженні № 0000299, й викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення і затвердження.

Перелік вимог до обвинувального акту та додатків, що до нього додаються, встановлений ст. 291 КПК України, є вичерпним.

Згідно положень ст. 7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист.

Верховний Суд України зазначає, що, згідно практики Європейського суду з прав людини, обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення щодо вчинення особою кримінально-караного правопорушення, і це стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).

При цьому Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не дотримано.

Зокрема, із змісту обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 , копія якого вручена під розписку обвинуваченому (а. с. 5), слідує, що обвинувальний акт надійшов до Дубровицького районного суду з неповним викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони якого є час його вчинення, про що правомірно йдеться і в оскаржуваній ухвалі.

Отже, фактичні обставини кримінального правопорушення повинні чітко узгоджуватися із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавлений права знати, в чому ж конкретно він обвинувачується.

Твердження прокурора щодо відсутності порушень при складанні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки, саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правильність відображення яких має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, є важливим елементом для реалізації права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту, наявного в матеріалах кримінального провадження № 0000299, вимогам ст. 291 КПК України, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду, і, виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, прийняв законне рішення про його повернення прокурору, підстав для скасування якого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000299 щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 395 КК України прокурору залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3