Справа № 522/1975/14-к
Провадження: 1-кп/522/384/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2018 року Місто Одеса

Суддя місцевого Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 розглянувши заяву ОСОБА_4 про вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства України,-

У С Т А Н О В И В:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшла до розгляду заява ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та правової допомоги у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду».
Заявник зазначив, що обвинувачувався у тому, що перебуваючи в посаді начальника кафедри військової підготовки Одеської державної академії будівництва та архітектури (далі ОДАБА), будучи військовослужбовцем у званні полковник та службовою особою, ОСОБА_4 близько 8 годин 40 хвилин 23.02.1998 року на сходовому майданчику між третім та четвертим поверхами головного корпусу ОДАБА за адресою: м. Одеса, вул. Дідрихсона, 4 одержав від студента ОДАБА ОСОБА_5 неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів у сумі 300 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України складало 592,89 гривень, та близько 11 години 20 хвилин цього ж дня у службовому кабінеті начальника кафедри військової підготовки ОДАБА за адресою: м. Одеса, вул. Дідрихсона, 4 повторно одержав від студента ОДАБА ОСОБА_6 неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів у сумі 300 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України складало 592,89 гривень, за вчинення в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дій з використанням наданої йому влади та службового становища внесення до списків студентів кафедри військової підготовки ОДАБА та вжиття заходів щодо зарахування їх на навчання на цій кафедрі.
Дії ОСОБА_4 було кваліфіковано за ч.4 ст.368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданої йому влади та службового становища, вчинене повторно.
Утім, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2016 року кримінальне провадження №0000022 від 17 липня 2013 року на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2017 року роз`яснено, що підстави для відмови від обвинувачення наведені прокурором в ухвалі суду від 22.12.2016 року є реабілітуючими.
Таким чином, ОСОБА_4 перебував під слідством та судом з 23.02.1998 р. по 22.12.2016 р.
Такі незаконні дії органів слідства завдали йому моральні втрати, призвели до порушення нормальних життєвих зав`язків, вимагали додаткових зусиль для організації свого життя.
ОСОБА_4 звернувся із заявою про вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства України, роз`яснення порядку поновлення порушених прав і свобод громадянина та відшкодування завданої шкоди в рамках к/п №0000022 та просить:
1. Вжити відповідних заходів щодо усунення допущених судом порушень Закону № 266/94-ВР та Положення № 6/5/3/41.
2. Роз`яснити - ОСОБА_4 порядок поновлення його порушених прав і свобод та відшкодування завданої шкоди.
3. Винести ухвалу якою визначити розмір завданої ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди.
4. Зобов`язати військову прокуратуру Південного регіону України вжити заходів відповідного реагування з метою:
- повернення - ОСОБА_4 матеріальних засобів (майно), зазначені слідчим військової прокуратури регіону ст. радником юстиції ОСОБА_7 у висновку від 24.10.2000 року, яке належало йому на правах приватної власності та знаходилось в службовому кабінеті начальника КВП ОДАБА під час затримання 23.02.1998 р., належну охорону та збереження якого не було забезпечено при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні;
- у разі неможливості повернути відповідні матеріальні засоби (майно) власнику в належному стані, компенсувати його вартість шляхом перерахування вартості на банківський рахунок власника у місячний термін з дня набрання чинності постановленого судом рішення.
В судовому засіданні заявлені вимоги ОСОБА_4 підтримав.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, засулхавши думку прокурора, суддя прийшов до висновку, що заява не підлягає розгляду в кримінальному судочинстві з наступних підстав.
Установлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2016 року кримінальне провадження №0000022 від 17 липня 2013 року на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.
Статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі - Закон) передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою.
Відповідно до статті 3 Закону у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода.
Статтею 17 Закону, крім іншого, передбачено, що питання відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст. 13 Закону, за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст. 12 Закону. Якщо для з`ясування обставин щодо наявності у громадянина моральної шкоди виявиться потреба в спеціальних знаннях, суд може призначити належну експертизу, висновок якої оцінюється поряд з іншими доказами у справі.
Частиною 1 статті 537 КІІК України, передбачений вичерпний перелік питань, які має право вирішити суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, під час виконання вироків, а саме має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
131) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;
132) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
133) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 130 КПК України, що є банкетною нормою вказаного Закону, передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.
Правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянину незаконними діями правоохоронних органів і суду, є Закон від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». Право на відшкодування в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку постановлення ухвали за реабілітуючими обставинами.
При цьому, діючий кримінально-процесуальний кодекс не передбачає розгляд вказаних заяв про відшкодування моральної шкоди та правової допомоги в порядку, визначеному КПК.
Стаття 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу та відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
Таким чином, вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, не відноситься до питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, а підлягають до розгляду в порядку цивільного судочинства.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року справа № 136/64/15-ц, від 14березня 2018року справа№377/490/17,від 03травня 2018року справа№751/2603/17-ц, від26червня 2018року справа№ 196/1052/15-ц, від 11липня 2018року справа №496/851/15-ц.
Вказані питання віднесені до зверненні до суду в порядку ЦПК України, тому в задоволенні вказаної заяви належить відмовити та роз`яснити заявнику про його право звернення до суду з позовною заявою в порядку ЦПК.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 130,537, 539 КПК України, ст.ст. 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 - відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що він вправі звернутися з вимогами про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідуваним, прокуратури і суду в порядку цивільного судочинства, подавши позовну заяву до суду.
На дану ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя:

14.12.2018