Житомирський апеляційний суд
Справа №281/965/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 21.12.2018 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна, яке належить ОСОБА_9 у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000252 від 20.12.2018 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання та додані до нього матеріали не доводять ті факти, що дві металеві ємкості об`ємом 200 л кожна, повністю заповнені рідиною за зовнішніми ознаками схожими на дизельне пальне, акумуляторна батарея з наклейкою та написом "Silver", насос для перекачування рідин, полімерний шланг довжиною 2м відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також що дійсно існують підстави для арешту зазначеного майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу слідчого судді просить скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Посилається на те, що висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам провадження, а рішення суду постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що вилучені у ході проведення огляду місця події від 19.12.2018 речі є знаряддям вчинення злочину, мають значення речового доказу, необхідні для проведення слідчих дій та відповідають критеріям зазначених у ст.98 КПК України. Зазначив, що слідчим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_10 не надав органу досудового розслідування підтверджуючих документів щодо законності володіння металевими ємкостями об`ємом 200 літри кожна, повністю заповненими рідиною за зовнішніми ознаками, схожою на дизельне пальне. Крім того, ОСОБА_11 не було надано жодних документів щодо походження рідини, яка міститься в металевих ємкостях.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, власника майна ОСОБА_9 , який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 272 КК України настає за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є настання наслідків у виді створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого.
Згідно матеріалів судової справи, в провадженні СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 0000252 від 20.12.2018 року за ч. 1 ст. 272 КК України.

19.12.2018 року, при проведенні огляду місця події в межах цього провадження, на 190 км + 700 м автодороги сполученням Київ Ковель було виявлено та вилучено: дві металеві ємкості об`ємом 200 л кожна, повністю заповнені рідиною за зовнішніми ознаками схожою на дизельне пальне, акумуляторну батарею з наклейкою та написом «Silver», насос для перекачування рідин, полімерний шланг довжиною 2 м.

На момент вилучення, вказане майно знаходилось в автомобільному причепі з д.н.з. НОМЕР_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_12 та яким фактично користується ОСОБА_9

20.12.2018 року вищевказане вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000252 від 20.12.2018 року.

На думку колегії суддів, слідчий суддя зробив правильний висновок про відсутність зв`язку між наслідками, зазначеними в диспозиції ч. 1 ст. 272 КК України та підставами для накладення арешту на майно, тобто вилучені 19.12.2018 року речі, на даному етапі розслідування, не відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевказаним, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 21.12.2018 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: