Провадження № 1-кп/760/2032/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2018 року за №0000749 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, обвинувачений ОСОБА_5 з метою підробки посвідчення учасника бойових дій, для подальшого його використання для безкоштовного проїзду у громадському транспорті, вступив у злочинну домовленість з невстановленою особою.

Знаходячись у м. Києві у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 діючи згідно раніше досягнутої домовленості із невстановленою слідством особою, передав фотокартку зі своїм зображенням для виготовлення підробленого посвідчення учасника бойових дій, та повідомив свої анкетні дані.

08.03.2018 року у невстановленому місці в м. Києві отримав від зазначеної особи посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 15.08.1992 року військовою частиною НОМЕР_2 на ім.»я ОСОБА_5 , у якому була вклеєна фотокартка з його зображенням.

Згідно довідки № 225/11/719 від 21.08.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка являється структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 , та не має права на видачу посвідчення « Учасника бойових дій» . Посвідчення серії НОМЕР_1 , на ім.»я ОСОБА_5 видане 15.08.1992 року не видавалось. Станом на 15.08.1992 року військова частина НОМЕР_2 мала інший військовий номер.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у пособництві в підробленні документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України.

Крім того, 19.07.2018 року приблизно о 13.25 год. ОСОБА_5 проходячи через контрольно- пропускний пункт на станції метро « Вокзальна» КП « Київський метрополітен» в м. Києві, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті, пред`явив завідомо підроблене посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 15.08.1992 року військовою частиною НОМЕР_2 на ім.»я ОСОБА_5 , тим самим використав завідомо підроблений документ, після чого був запрошений працівником поліції до службового приміщення станції метрополітену, де зазначене посвідчення у нього було вилучено.

Згідно довідки № 225/11/719 від 21.08.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка являється структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 та не має права на видачу посвідчення « Учасника бойових дій» . Посвідчення серії НОМЕР_1 , на ім.»я ОСОБА_5 видане 15.08.1992 року не видавалось. Станом на 15.08.1992 року військова частина НОМЕР_2 мала інший військовий номер.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

19.10.2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000749 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного провадження обставин, ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальних правопорушень, а саме за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання заявив, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 19.10.2018 року.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 згідно із ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості від якого потерпілих не має.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, за ч. 4 ст.358 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 122, 374, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.10.2018 року укладену між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання :

-за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в національній валюті складає 510гривень,

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в національній валюті складає 850 гривень.

Речові докази: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 15.08.1992 року на ім.»я ОСОБА_5 яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000749 знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1 .