УХВАЛА
іменем України
10.05.2019 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
представника закладу ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні заяву заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру хворому:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 та ст. 395 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
Заступник головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 звернувся в суд із письмовою заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 та ст. 395 Кримінального кодексу України.
Заяву мотивує тим, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня з 12.02.2015 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були застосовані Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, а також Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.09.2016 року, та продовжені Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.12.2017р.
ОСОБА_7 11.03.2013 року вчинив суспільно небезпечне діяння (таємне викрадення чужого майна), передбачене ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова в складі головуючого судді ОСОБА_9 від 22.05.2013 року було призначено судово-психіатричну експертизу.
17.07.2013 року було проведено стаціонарну судово-психіатричну експертизу на базі 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ. В результаті проведеної експертизи комісія судово-психіатричних експертів 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ дійшла висновку, що: « ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 страждає тимчасовим хворобливим розладом у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, за своїм психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом» (Акт судово-психіатричного експерта №128 від 17.07.2013 року).
16.07.2014 року гр. ОСОБА_7 був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні № 2, смт. Олика, де до нього, згідно Ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04.11.2013 року було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Відповідно до Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Чистині Кам`янка-Бузького району Львівської області, вид примусових заходів медичного характеру із примусового лікування у відділенні з посиленим наглядом змінено на лікування у відділенні із звичайним наглядом психіатричної лікарні по місцю проживання». 12.02.2015 року хворий переведений до Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» де перебуває по даний час.
За порушення правил адміністративного нагляду, що передбачено ст.395 КК України, згідно Ухвали Кам`янка-Бузького районного суду Львівській області від 23.05.2016 року у складі головуючого судді ОСОБА_10 було призначено судово-психіатричну експертизу, яка проводилась на базі 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ. Згідно висновку експертизи: « ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може правильно сприймати обставини, які мають значення по кримінальному провадженню та давати на них відповідні покази. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом». (Висновок судово- психіатричного експерта № 379 від 29.06.2016р.).
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.05.2016 року хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» гр. ОСОБА_7 неодноразово (від 09.06.2015р., 03.12.2015р., 27.05.2016р., 22.11.2016р., 14.11.2017р.) оглядався комісіями лікарів-психіатрів закладу, які щоразу приходили до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Відповідні заяви (від 12.06.2015р., 04.12.2015р., 03.06.2016р., 29.11.2016р., 23.11.2017р.) були надіслані на адресу Франківського районного суду м. Львова.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.06.2017р., 20.12.2017р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.
За останні пів року у хворого спостерігалося загострення психічного захворювання. З лютого 2018 року маячні ідеї стосовно організації свого весілля втратили для пацієнта свою актуальність, на зміну яким прийшли безпричинні регулярні скарги іпохондричного змісту відносно своєї репродуктивної функції та стану сечостатевої системи. Розповідав щоденно медичному персоналу та іншим пацієнтам, що в нього «задавнений трипер, болить праве яєчко та паралізує всю ліву половину тіла, треба його видалити». Пацієнт був проконсультований спеціалістами вузького профілю (хірург, уролог, терапевт, невропатолог), проведено додаткові методи обстеження (УЗД, ЕКГ). За висновками вищенаведених обстежень та консультацій- ознак патології не виявлено.
Разом зі стійкістю ідей про власну неспроможність продовження роду після виписки з лікарні, інші плани на майбутнє постійно змінюються, щоразу включаючи отримання значної суми коштів від когось зі знайомих в подарунок, на які збирається жити..., самостійно працювати не планує. Не орієнтується у цінностях товарів та послуг, неадекватно оцінює свої можливості в бік їх переоцінки. Критика до свого стану та скоєного страждає.
Так, на перший план виступають ознаки дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок шизофренічного процесу: є емоційно сплощений, збіднений, холодний, у мисленні виявляються елементи паралогічності та резонерства, з зісковзуваннями та химерністю, актуальними залишаються ідеї надцінного та маячного характеру. Критика до свого стану та скоєного страждає.
Разом з цим, ще залишаються не вирішеними соціальні питання пацієнта (немає місця проживання, не встановлене громадянство, відсутній паспорт громадянина України, не отримує жодних соціальних допомог), що є важливим фактором у вирішенні питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки пацієнтові не буде де жити і також не матиме коштів на існування, відсутні особи, які могли б здійснювати догляд, нагляд та піклування за ним, невідомо який районний психіатр амбулаторної ланки повинен би був здійснювати динамічне спостереження за станом ОСОБА_7 , враховуючи відсутність реєстрації місця проживання. Вищезгадані аспекти повинні бути враховані та вирішені, оскільки без всього вищенаведеного ризик здійснення повторних злочинів є достатньо високим.
На підставі ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", 08.05.2018р. гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 28 від 08.05.2018р.). Комісія прийшла до висновку, що: « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим дефектам в емоційно-вольовій сфері. У зв`язку з наявністю ознак виражених дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок шизофренічного процесу, що значно знижують адаптаційний ресурс особистості, а також через невирішеність соціальних питань пацієнта (немає місця проживання, відсутній паспорт громадянина України, не отримує жодних соціальних допомог) та відсутність осіб, які могли б здійснити догляд, нагляд та піклування за ним, що значно підвищує ризик погіршення психічного стану та здійснення повторних злочинів, ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу.
Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», заявник просить суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник заявника в судовому засіданні - лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, мотивуючи тим, що у хворого відсутня критика до свого психічного стану та вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Хворий в судовому засіданні проти стаціонарного лікування не заперечив, вважає, що може лікуватися амбулаторно, просить допомоготи оформити документи.
Адвокат в судовому засіданні із своїм підзахисним погодилася, у зв`язку з чим, вважала недоцільним задовольняти заяву.
Прокурор в судовому засіданні з доводами заявника та його представників погодилася, просив суд задоволити заяву.
Заслухавши доводи заявників думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити.
Так, судом встановлено, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня з 12.02.2015 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були застосовані Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2015 року, а також Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.09.2016 року, та продовжені Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.12.2017р.
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.05.2016 року хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» гр. ОСОБА_7 неодноразово (від 09.06.2015р., 03.12.2015р., 27.05.2016р., 22.11.2016р., 14.11.2017р.) оглядався комісіями лікарів-психіатрів закладу, які щоразу приходили до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Відповідні заяви (від 12.06.2015р., 04.12.2015р., 03.06.2016р., 29.11.2016р., 23.11.2017р.) були надіслані на адресу Франківського районного суду м. Львова.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2015р., 22.12.2015р., 08.07.2016р., 18.01.2017р., 20.06.2017р., 20.12.2017р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.
За останні пів року у хворого спостерігалося загострення психічного захворювання. З лютого 2018 року маячні ідеї стосовно організації свого весілля втратили для пацієнта свою актуальність, на зміну яким прийшли безпричинні регулярні скарги іпохондричного змісту відносно своєї репродуктивної функції та стану сечостатевої системи. Розповідав щоденно медичному персоналу та іншим пацієнтам, що в нього «задавнений трипер, болить праве яєчко та паралізує всю ліву половину тіла, треба його видалити». Пацієнт був проконсультований спеціалістами вузького профілю (хірург, уролог, терапевт, невропатолог), проведено додаткові методи обстеження (УЗД, ЕКГ). За висновками вищенаведених обстежень та консультацій- ознак патології не виявлено.
Разом зі стійкістю ідей про власну неспроможність продовження роду після виписки з лікарні, інші плани на майбутнє постійно змінюються, щоразу включаючи отримання значної суми коштів від когось зі знайомих в подарунок, на які збирається жити..., самостійно працювати не планує. Не орієнтується у цінностях товарів та послуг, неадекватно оцінює свої можливості в бік їх переоцінки. Критика до свого стану та скоєного страждає.
Так, на перший план виступають ознаки дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок шизофренічного процесу: є емоційно сплощений, збіднений, холодний, у мисленні виявляються елементи паралогічності та резонерства, з зісковзуваннями та химерністю, актуальними залишаються ідеї надцінного та маячного характеру. Критика до свого стану та скоєного страждає.
Слухання справи неодноразово відкладалось у зв"язку із відсутністю паспорта ОСОБА_7 та неможливістю ідентифікувати його особу.
За даний час факт народження встановлено в судовому порядку та на підставі рішення суду ОСОБА_7 видано Свідоцтво про народження. Керівництвом КЗ ЛОКПЛ подано документи джля оформлення паспорта.
В судовому засіданні від 10.05.2019 року представником заявника подано до суду копію Свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 , запис якого поновлений повторно.
Вказаний документ приймається судом, як такий, що посвідчує особу хворого та ідентифікує його особу для прийняття рішення за заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру.
Суд враховує, думку хворого та захисника, щодо наявних підстав можливості продовження лікування амбулаторно, однак приймає до уваги обґрунтування представника заявника та лікуючого лікаря про необхідність лікування в стаціонарних умовах.
Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 (шість) місяців, здійснюється судом на підставі заяви психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.
Дослідивши надані суду письмову заяву з додатками, з`ясувавши питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, лікуючого лікаря, пояснення хворого, думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що заяву слід задоволити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 503 - 514 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: Львівська обл., Кам`янка-Бузький район, с. Чистині, який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 та ст. 395 Кримінального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через суд, що постановив ухвалу.

Суддя ОСОБА_11