ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/287/19 Справа № 200/1740/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

представника апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування внесенні до ЄРДР за № 0000261 за апеляційною скаргою в.о. директора Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 04 лютого 2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно автоматизованої бази НАІС Департаменту Архітектури та Містобудування ЗМР, м. Запоріжжя, вул. Зелінського 3, з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що майно, яке належить Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради, а саме: автомобіль марки Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_1 , може мати доказове значення по справі та є речовим доказом, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого рухоме майно.

В апеляційній скарзі в.о. директора Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу про накладення арешту, залишивши арешт майна лише в частині обмеження права на його відчуження.

Зобов`язати уповноваженого представника СВ Дніпровського ПВ ГУНП в Дніпропетровській області передати автомобіль Форд Мондео реєстраційний номер НОМЕР_1 для його відповідального зберігання Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради в термін, встановлений ст. 535 КПК України.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що слідчим, прокурором та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі порушено правовий порядок доступу та вилучення автомобіля Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Слідчий незаконно застосував процедуру вилучення, передбачену ч. 7 ст. 237 КПК України, яка дозволяє вилучити речі і документи, в той час, як даний автомобіль має інший правовий статус, а саме іншого володіння особи. Слідчий не мав процесуального права без застосування наперед процедури арешту майна, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України вилучати даний автомобіль.

Апелянт вказує, що для обґрунтування свого незаконного вилучення, слідчий 30.01.2019 року виніс непередбачену в КПК України постанову про визнання автомобіля речовим доказом, на що слідчий суддя помилково не звернув увагу. Така процедура існувала в КПК України 1960 року, а за чинним КПК України в редакції 2012 року для отримання статусу речового доказу в ч. 2 ст. 100 КПК України передбачена процедура проведення огляду автомобіля із його фотографуванням та детальним описом, яка оформлюється протоколом огляду речового доказу, а не винесенням постанови.

Крім того апелянт зазначає, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. У даному випадку клопотання надійшло до суду 31.01.2019 року, а ухвала слідчим суддею постановлена лише 04.02.2019 року відповідно з порушенням встановленого строку.

Також апелянт вказує, що після незаконного вилучення автомобіля Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради навіть не був повідомлений про місце зберігання автомобіля, його фактичне місце знаходження, ступінь пошкоджень та реальний стан комплектації автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до такого висновку.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 30.01.2019 року близько 09 год. 35 хв., в Шевченківському районі м. Дніпро, на перехресті вул. Запорізьке Шосе та вул. Старокодацької автомобіль Форд Мондео, реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався з боку м. Запоріжжя по вул. З. Шосе, скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307 реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався зліва направо за напрямком його руху, після зіткнення автомобіль ЗАЗ 110307 в некерованому стані відкинуло на стоячий без руху автомобіль Фольцваген реєстраційний № НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля ЗАЗ ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової та стегнової кістки справа.

Постановою слідчого від 30.01.2019 року автомобіль Форд Мондео, реєстраційний № НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом у кримінальному проваджені (а.с.3).

З урахуванням наведеного майно, на яке був накладений арешт оскаржуваною ухвалою слідчого судді, відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речових доказів, а отже арешт на нього був накладений з дотриманням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалу слідчого судді необхідно скасувати в частині заборони користування та розпорядження автомобілем та передати його на відповідальне зберігання власнику з можливістю користуватися та розпоряджатися ним, не можуть бути задоволені, оскільки з автомобілем по справі необхідно провести ряд судових експертиз.

В разі надання Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради можливості користуватися та розпоряджатися даним автомобілем на даній стадії досудового розслідування, можуть бути пошкоджені сліди вчинення кримінального правопорушення, що унеможливить об`єктивність встановлення істини по справі. Лише після проведення відповідних експертиз, власник вказаного автомобіля може звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно.

При цьому колегія суддів зазначає, що арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала суду за змістом є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги в.о. директора Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради ОСОБА_7 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу в.о. директора Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: