Справа №636/4974/18
Провадження №1-кс/636/1365/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0001727 від 19.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приют, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого та маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу за контрактом на посаді командира відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону, у військовому звані «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0001727 від 19.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 03 серпня 2015 року Міністерство оборони України в особі ТВО командира військової частини польова-пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_6 з одного боку, та громадянином України ОСОБА_5 було укладено контракт на проходження військової служби на час дії особливого періоду чи оголошення про демобілізацію. На підставі наказу ТВО командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03 серпня 2015 року за №170 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини-польова пошта НОМЕР_2 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 січня 2018 року за №10 молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи службу на посаді командира відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та відповідних дозволів командирів та начальників в умовах особливого періоду, 11 травня 2018 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де власні службові обов`язки не виконував, а час, що з`явився використовував на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 13 листопада 2018 року. 13 листопада 2018 року сержант ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та того ж дня згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №236 сержанта ОСОБА_5 було звільнено з військової служби в запас за ст. 26 ч. 5, п. 2, п. п. «д»

Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

«22» листопада 2018 року старшим слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0001727 від 19 листопада 2018 року, ОСОБА_5 , на підставі ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доводиться зібраними в ході досудового розслідування доказами: витягом з наказу про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 , показами свідка ОСОБА_7 , показами свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, а також те, що останній уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від проходження військової служби переховувався від органу досудового розслідування та суду, маючи реальну можливість як найшвидше припинити вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, слід прийти до висновку про неможливість запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1. ст. 177 КПК України.

У зв`язку з існуванням вищезазначеного ризику, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а також покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки обставини кримінального правопорушення та особа підозрюваного свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом незастосування жодного запобіжного заходу.

В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявний ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, який дає підставу для застосування саме зазначеного запобіжного заходу. Підозрюваний проти задоволення клопотання не заперечував.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного:
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладанні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього кодексу.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що 19.11.2018 року до ЄРДР за №0001727 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 407 КК України.

22.11.2014 року начальником 1-го відділення СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0001727 від 19.11.2018 року, солдату ОСОБА_5 , на підставі ст. 279 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені документи: витяг з наказу про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 , покази свідка ОСОБА_7 , покази свідка ОСОБА_8 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст. 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років та яке згідно статті 12 цього кодексу, класифікується як тяжкий злочин.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, в ході розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Також, слідчим суддею, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховані наступні обставини, а саме той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та мешкає за різними адресами, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій.

Враховуючи наведене, наявність ризика, обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та з урахуванням даних про особу підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.177,178,179,193,194,196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Обов`язки, передбачені п.п.1,3 ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк не більше двох місяців, тобто по 25.01.2019 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а на час перебування справи у провадженні суду - на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1