Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3/18
Провадження № 1-кп/490/653/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню технічну освіту, є одруженим, має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює майстром хлібобулочних виробів, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-20 лютого 2012 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі; був звільнений 17 червня 2013 року в зв`язку із заміною невідбутої частини покарання більш м`яким - виправними роботами - з невідбутим строком 1 рік 10 місяців 25 днів;

-03 лютого 2014 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України - остаточно за сукупністю цього та попереднього вироку - до 1 року 2 місяців позбавлення волі; був звільнений 14 травня 2015 року по відбуттю строку призначеного покарання

а також

-27 лютого 2018 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі;

-27 лютого 2018 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України - до 1 року обмеження волі

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

І…… ОСОБА_4 , будучи раніше засудженими за вчинення злочинів проти власності та маючі не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення таких злочинів, вчинив нові злочини проти власності за таких обставин.

1. 17 вересня 2017 року близько 16:53 години ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_9 , яка прямувала у перший під`їзд вказаного будинку, та вирішив заволодіти її майном.
Реалізуючи цей умисел, він пройшов за ОСОБА_9 в під`їзд №1 будинку АДРЕСА_2 , де на сходах, які ведуть на другий поверх, зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 6,5 г. вартістю 4.152,14 гривень.
Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4.152 гривень 14 копійок.

2. 03 листопада 2017 року близько 21:45 години ОСОБА_4 , проходячи біля будинку 120 по проспекту Центральному в м. Миколаєві, побачив ОСОБА_10 , який прямував вулицею, та вирішив заволодіти його майном.
Реалізуючи цей умисел, він підійшов до ОСОБА_10 , який на той час вже проходив повз будинок АДРЕСА_3 , попросив в того закурити та, скориставшись тим, що той діставав цигарку, наніс йому удар по обличчю поруч із лівим оком, від якого той впав на землю. Після цього ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_10 ще три удари в область голови та лівого вуха та один удар ногою по голові.
Внаслідок таких дій ОСОБА_4 ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого ока, лівого вуха, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Подолавши такими діями спротив ОСОБА_10 , ОСОБА_4 перевірив вміст його кишень, вилучивши при цьому мобільний телефон «HTC brilliant» вартістю 2.000 гривень та грошові кошти у сумі 210 гривень

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2.210 гривень.

3. 05 листопада 2017 року близько 12:00 години ОСОБА_4 , проходячи біля будинку 11 по вулиці Шостій Слобідській у місті Миколаєві, на лавочці в "Квітковому" сквері побачив ОСОБА_11 , та вирішив заволодіти його майном.
Реалізуючи цей умисел, він підійшов до ОСОБА_11 та спричинив тому один удар в область потилиці, після чого перевірив вміст його кишень, вилучивши з кишені штанів мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 вартістю 6.200 гривень, а з кишені курточки - грошові кошти у сумі 700 гривень, після чого взяв пакет з належними ОСОБА_11 новими кросівками «Bona» вартістю 900 гривень.

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 7.800 гривень.

4. 06 листопада 2017 року близько 23:00 години ОСОБА_12 , знаходячись в районі будинків 7, АДРЕСА_4 , розпивав спиртні напої з ОСОБА_13 .. В цей час у ОСОБА_4 вирішив заволодіти майном ОСОБА_13 .

Реалізуючи цей умисел, він спричинив ОСОБА_13 один удар в область потилиці, від якого той впав на землю.

Після чого ОСОБА_4 , перевірив вміст його кишень, вилучивши при цьому мобільний телефон «Doogee X5» вартістю 1.000 гривень та гаманець, в якому знаходились дві картки банку «ПриватБанк» №№ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , картка банку «Альфа Банк», та грошові кошти у сумі до 100 гривень, після чого з підмізинного пальця правої руки ОСОБА_13 зняв срібну каблучку 925 проби вагою 2,5 г., вартістю 32,23 грн.

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1.132 гривні 23 копійки.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

5. Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що:

-відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України, пункту 3 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Пленуму/ неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, утворюють повторність злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму у разі, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України із зазначенням повторності
злочинів у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 Кримінального Кодексу України повинні отримувати окрему кваліфікацію.

-відповідно до частини 1 статті 33 Кримінального Кодексу України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу. До того ж, відповідно до роз`яснень, що містяться у абзаці 2 пункту 8 Пленуму сукупність утворюють також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, якщо вони мають різні стадії
Таке доводить, що кваліфікація усіх вчинених обвинуваченим злочинів, що передбачені однією частиною відповідної статті Кримінального Кодексу України має здійснюватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням кваліфікуючих ознак усіх злочинів, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність;

6. Таке дозволяє кваліфікувати дії обвинуваченого за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

7. Під час судового розгляду 16 травня 2019 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості, у якій викладені факти, що відповідають встановленим судом обставинам вчинення злочинів.
При цьому усі потерпілі надали прокурору письмову згоду на укладання такої угоди.

8. Судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.
Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час досудового розслідування угоди.

9. До того ж, викладені сторонами умови угоди не суперечать вимогам закону, відповідають інтересам суспільства та не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом, в зв`язку із чим факти, вказані в угоді про визнання винуватості, суд вважає встановленими.

З огляду на наведене суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

10. Органами досудового розслідування та державним обвинуваченням окремі передбачені однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України епізоди злочинної діяльності ОСОБА_4 , кваліфіковані окремо.
Проте, таке суперечить наведеним вище вимогам статей 32, 33 Кримінального Кодексу України та роз`ясненням, що містяться у Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки".
За такого повторне посилання на вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України, з пред`явленого кожній з них обвинувачення слід виключити.
Таке виключення, між іншим, відповідає умовам укладеної між сторонами угоди.

Мотиви призначення покарання.

11. Відповідно до умов укладеної між сторонами угоди обвинуваченому за вчинення злочинів, що є предметами розгляду в межах цього кримінального провадження, має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

12. На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом часткового складання:
-покарання, що призначені ОСОБА_4 за вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження;
-покарання, призначеного йому за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року;
-покарання, призначеного йому за вчинення злочинів, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року;
остаточно за сукупністю злочинів ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та 4 місяці.
Призначаючи остаточне покарання, суд враховує й те, що остаточне покарання саме такого виду та у такому розмірі узгодили сторони під час укладання угоди.

Визначення порядку обчислення строків покарання.

13. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

14. При цьому відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України в строк призначеного ОСОБА_4 покарання, що було частково відбуте ним за вироками Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року.

Відповідно до матеріалів справи період відбуття цього покарання становить період з 08 листопада 2017 року до моменту набрання чинності цим вироком.

15. При цьому враховуючи, що протягом усього цього періоду тривав період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , а частина з злочинів, що входить у відповідну сукупність, була вчинена ним до 20 червня 2017 року, відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (пункт 106 Постанови) вказаний період йому слід зарахувати у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішення питання про долю речових доказів.

Речові докази у справі - картки банку «ПриватБанк» №№ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , як документи, на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся, процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю злочинів за цим вироком, вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року та вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року шляхом часткового складання призначених покарань остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 4 /чотири/ місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, період з 08 листопада 2017 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у справі - картки банку «ПриватБанк» №№ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_15 =

16.05.2019