Справа № 461/8483/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2019 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого га проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального Кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 ,19 вересня 2018 року, близько 22 години 33 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen passat», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 , та рухаючись ним у м. Львові по пр. Свободи навпроти будинку №35, порушив вимоги Р.1 п.1.5; Р.2 п.2.3 б,д; Р.12 п. 12.3 Р.18 п.18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), керуючи технічно-справним транспортним засобом, при цьому не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити у вигляді появи на дорозі пішоходів та автомобіля, який рухався у сусідній смузі руху і зменшував швидкість руху перед нерегульованим пішохідним переходом, на якому в цей час знаходилися пішоходи, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до ДТІІ, а саме наїзду керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину дороги та рухалася з права на ліво відносно напрямку руху вказаного автомобіля.

Внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 , ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 267/18 від 18.10.2018 року були заподіяні наступні тілесні ушкодження: перелом основної кістки черепа, стінки лівої гайморової пазухи, розрив правої барабанної перетинки, забій головного мозку важкого ступеня, субрахноїдальний крововилив, закритий перелом лівої сідничної кістки тазу, закритий перелом середньої третини правої великогомілкової кістки, закритий перелом правої плечової кістки, розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину 1500 мл та наступним хірургічним видаленням селезінки, забій легенів, садна лобної ділянки в центрі, передньої поверхні правого колінного суглобу, ділянки вертикально розташованих лінійних подряпин на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, крововилив в білковій оболонці лівого ока, рана задньої поверхні ліктьового суглобу, синець на повіках лівого ока, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, по ознаці небезпеки в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія та здійснив наїзд на потерпілу на нерегульованому пішохідному переході, в період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється та вказав, що відшкодував потерпілій заподіяну шкоду.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації згідно якої, існує низький ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства на даний момент.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, щире каяття, яке знайшло своє відображення в матеріалах кримінального провадження та в ході розгляду справи. Крім того, суд враховує те, що матеріальна і моральна шкода заподіяна потерпілій відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, потерпіла не має до обвинуваченого жодних претензій. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину, те, що злочин вчинено обвинуваченим з необережності, дані про особу обвинуваченого, зокрема його молодий вік, те, що останній раніше не судимий, відомостей про перебування на обліку в лікаря психіатра та нарколога не встановлено, є особою з інвалідністю.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, вищенаведені обставини справи, зокрема позитивні дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, відшкодування шкоди, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладення на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд приймає до уваги також те, що застосування іспитового терміну до обвинуваченого та звільнення його від відбування покарання з випробуванням сприятиме можливості відшкодувати потерпілій заподіяні збитки.

Вирішуючи питання призначення додаткового покарання, суд враховує, що відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області від 21.02.2019 року, посвідчення водія обвинуваченому не видавалось. Відтак, суд не вбачає підстав для застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім цього, потерпілою ОСОБА_7 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу, які складають 98 220,09 гривень.

У судовому засіданні представник потерпілої вказав, що обвинуваченим було відшкодовано заподіяну матеріальну та моральну шкоду та витрати на правничу допомогу в повному обсязі, про що подана відповідна письмова розписка, а тому просив цивільний позов залишити без розгляду.

За наведених обставин цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 слід залишити без розгляду.
Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Майно обвинуваченого, у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, підлягає звільненню з-під арешту, який накладено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2018 року. Вжиті заходи забезпечення кримінального провадження слід скасувати в повному обсязі, оскільки відпали правові і фактичні підстави для їх існування.

Речові докази по справі:

-диск CD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль марки «Volkswagen passat» (реєстрація Республіки Польща), реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Судові витрати по справі за проведення по справі інженерно-транспортних експертиз в розмірі 4 290,00 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2018 року на автомобіль марки «Volkswagen passat» (реєстрація Республіки Польща), реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази по справі:

-диск CD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль марки «Volkswagen passat» (реєстрація Республіки Польща), реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) на користь держави 4 290 гривень 00 копійок судових витрат за проведення по справі експертиз.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1