Справа №201/1063/19
Провадження № 1-кс/201/770/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 січня 2018 року про закриття кримінального провадження №0001007 від 26 квітня 2018 року. В обґрунтування зазначеної скарги заявник зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження, на його думку, є незаконною, необґрунтованою, оскільки не проведені всі необхідні слідчі дії. Посилається на однобокість та поверховість досудового слідства. У зв`язку з чим просить скасувати зазначену постанову про закриття кримінального провадження.

Представник заявника надав до суду заяву, в якій вимоги скарги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив. Матеріали кримінального провадження на запит суду не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0001007 від 26 квітня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, яке було закрито постановою слідчого ОСОБА_4 від 25 січня 2018 року.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Вирішуючи вимоги скарги, суд виходить з того, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Матеріали кримінального провадження органом досудового розслідування надані не були, а відтак доводи скаржника щодо неповноти ведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не можуть бути спростовані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що свідчить про необхідність задоволення поданої скарги.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги та необхідність її задоволення.
При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених, у тому числі в заяві про вчинення кримінального правопорушення, клопотаннях осіб, які приймають участь у даному кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.303- 307 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25 січня 2018 року про закриття кримінального провадження №0001007 від 26 квітня 2018 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1