КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі представника ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року у кримінальному провадженні за № 0000048від 16.01.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_8 та накладено арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :01:034:0067, площею 0,3216 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 із забороною відчуження та розпорядження.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , що представляє інтереси власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.
Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу слідчого судді було отримано 14 лютого 2019 року.

Адвокат вказує, що арештоване майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а саме клопотання органу досудового розслідування не відповідає фактичним обставинам справи, долучені до нього докази є недостовірними.

Зазначає, що жодних обґрунтувань щодо незаконності операції з продажу земельної ділянки ТОВ «Цемлайн плюс» ОСОБА_6 слідчий у своєму клопотанні не навів. Додає, що між ТОВ «Цемлайн плюс» та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу від 08.11.2018 земельної ділянки, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем та не має жодного відношення а ні до поділу земельної ділянки, ані до обставин її придбання ТОВ «Цемлайн плюс».

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 04 лютого 2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, Слідчим управлінням ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000048від 16.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.
В рамках зазначеного кримінального провадження встановлено, що 16 січня2018 року до Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що в ході огляду майна ТОВ «Цемлайн», розташованого за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Промислова, 41,яке вона придбала в ході проведення аукціону, виявлено відсутність частини майна, а саме: нерухомого майна, транспортних засобів та виробничого обладнання, чим їй була завдана істотна шкода.
Відомості по вказаному факту внесені 16.01.2018 слідчим СВ Обухівського ВП ГУНП в Київської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000048 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України. 25.10.2018 підслідність вказаного кримінального провадження змінено за слідчим управлінням ГУНП в Київській області. 31 січня 2019 кваліфікацію у вказаному кримінальному провадженні змінено з ч. 1 ст. 364-1 КК України на ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка із кадастровим номером :01:034:0067, площею 0,3216 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
На даний час органом досудового розслідування встановлюються обставини поділу земельної ділянки ТОВ «Цемлайн» за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Промислова,41 та обставини продажу земельної ділянки із кадастровим номером :01:034:0067, площею 0,3216 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:034:0067, площею 0,3216 га, за адресою: АДРЕСА_1 , являється речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000048 від 16січня 2018 р.
01 лютого 2019 року слідчий Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:034:0067, площею 0,3216 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження майна, що має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому були досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що вона відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки земельна ділянка за матеріалами провадження є об`єктом злочинних посягань.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання в обмеження права власності, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що є достатні підстави вважати, що земельна ділянка, на яку слідчий просить накласти арешт в рамках даного кримінального провадження, тобто може виступати речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, при цьому врахував завдання арешту майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в апеляційній скарзі.

Вимоги апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала не містить підстав для накладення арешту на майно, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, а твердження про відсутність доказів того, що арештоване майно є предметом злочину та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки відповідно до постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 31 січня 2019 року, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_8 та накладено арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :01:034:0067, площею 0,3216 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 із забороною відчуження та розпорядження - залишити без змін.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_10 -залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1605/2019

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1