В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000441, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань10.08.2018 року,
за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нива Роздольненського району Кримської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, військовозобов`язаного, - у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
захисника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року о 12:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , розпочалася сварка між ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_5 . Під час вказаної сварки ОСОБА_5 жбурнула замороженою куркою в свого чоловіка ОСОБА_3 в зв`язку із чим, останній розлютившись, діючи умисно, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс їй один удар рукою в голову, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку) та забою м`яких тканин голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 73 від 05.10.2018 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, невиключно в час і при обставинах на які вказує потерпіла, тобто 16.07.2018 року.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Ст.2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Аналізуючи ч.2 ст.9 КПК України випливає наступне - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав частково, суду пояснив, що 16.07.2018 року біля 12:00 години він знаходився в дома за адресою АДРЕСА_1 . В дома був його син неповнолітній ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_5 та прийшла їх дружини односельчанка ОСОБА_9 . Під час розмови обвинуваченого з дружиною у них відбувся словесний конфлікт через старшу дочку ОСОБА_5 , в зв`язку з чим остання жбурнула в нього курячою тушкою та попала нею йому голову, через що обвинувачений розлютившись наблизився до дружини та дав їй лівою рукою ляпаса (пощочину) по правій щоці. Після чого взявши ззаду за шию дружину, ОСОБА_3 завів її у іншу кімнату, де перебував їх син ОСОБА_8 та поклавши її на ліжко пригрозив кулаком, там залишив і пішов у іншу кімнату. Як все відбувалося бачила односельчанка ОСОБА_10 , яка була при цих подіях та намагалася припинити сімейний конфлікт.
Вину при проголошенні останнього слова обвинувачений визнав повністю, щиро каявся у вчиненому ним правопорушенні, зазначив що такі б події не відбулися, як би дружина його не спровокувала під час сварки. Просив суворо не карати, тому що у нього на утриманні знаходиться неповнолітній син та застосувати міру покарання не пов`язану із позбавленням волі.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 частково визнавав свою вину, при проголошенні останнього слова вину визнав повність, його винуватість у інкримінованому злочині доводиться та підтверджується сукупністю, належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України доводиться наступними доказами:
- допитом потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 16.07.2018 року о 12:00 години вона була в дома за адресою АДРЕСА_1 з чоловіком та сином, а також прийшла її знайома ОСОБА_9 . Під час розмови чоловіком у них відбувся словесний конфлікт через її дочку, в зв`язку з чим потерпіла жбурнула в його сторону залишком курячої тушки, однак не попала. Чоловік розлютившись наблизився до неї вдарив її кулаком по обличчю вхопивши ззаду за шию поволік у іншу кімнату, де знаходився їх син ОСОБА_8 та кинувши її на ліжко почав махати кулаком перед обличчям пригрожуючи знову ударити, але її знайома ОСОБА_10 відборонила її від обвинуваченого після чого він вийшов із кімнати висловлюючись нецензурною лайкою та словесними погрозами. На слідуючий день почуваючи себе погано через біль у голові та ший, потерпіла звернулася до лікарні та була госпіталізована де певний час лікувалася. Крім того просила суд суворо покарати обвинуваченого за вчинене ним відносно неї кримінальне правопорушення.
- допитом свідка ОСОБА_9 , яка суду повідомила, що 16.07.2018 року біля 12:00 години вона була у дома у своєї знайомої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . В дома були її неповнолітній син та чоловік ОСОБА_3 .. В ході розмови ОСОБА_5 із своїм чоловіком у них відбувся словесний конфлікт через старшу дочку ОСОБА_5 , в зв`язку з чим остання кинула в обвинуваченого залишком курячої тушки, через що обвинувачений розлютившись кинувся не неї з кулаками, однак вона стала між ними аби не відбулася бійка, однак обвинувачений все таки один раз вдарив рукою по обличчю ОСОБА_5 . Далі взявши ззаду за шию останню ОСОБА_3 поволік її у іншу кімнату, де знаходився їх син ОСОБА_8 та кинувши її спиною на ліжко почав махати кулаком перед обличчям пригрожуючи знову ударити, однак ОСОБА_10 почала їх розбороняти. Після чого обвинувачений вийшов із кімнати висловлюючись нецензурною лайкою. Інших будь-яких тілесних ушкоджень обвинувачений ОСОБА_3 своїй дружині не наносив;
- допитом неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , який в присутності практичного психолога ОСОБА_11 суду пояснив, що 16.07.2018 року до обідньої пори він був у дома з батьками та також прийшла мамина знайома ОСОБА_10 .. Він сидів у одній із кімнат та грався із мобільним телефоном. Чув як батько із мамою сварилися на кухні, в наслідок чого батько приволік маму у кімнату та кинувши на ліжко однією рукою тримав за шию, а іншу руку із жатим кулаком тримав над обличчям матері та сварися. При цьому тітка ОСОБА_12 , тобто ОСОБА_10 тримала батька за руку аби він не вдарив маму. Після закінчення скандалу він з батьком завів ОСОБА_10 додому, тому що їй було погано. На поставлені додаткові запитання вказав, що самого факту як батько на кухні вдарив маму він не бачив, про це дізнався від батька. Останніх п`ять місяців мама з батьком не живе, після сварки лікувалася у лікарні. Подібні сварки у дома були неодноразово, через те що батько не ходить на роботу.
- висновком експерта №73 від 05.10.2018 року судово-медичної експертизи згідно якого у громадянки ОСОБА_5 згідно історії хвороби мала місце закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, а також синці (забійні крововиливи) лівого стегна. Всі виявлені ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, невиключно в час і при обставинах на які вказує потерпіла. Черепно-мозкова травма належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, тобто понад 6, але не більше 21 доби, а синці на стегні легких тілесних ушкоджень. (а.с.89-90)
- відомостями які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, та диску відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 від 31.10.2018 року, в якому останній показав, де та як відбувався конфлікт з потерпілою ОСОБА_5 , механізм нанесення ним удару по обличчю потерпілої, та як від завів потерпілу до іншої кімнати та положив її на ліжко (а.с.92-93,109);
- відомостями які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, та диску відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 31.10.2018 року, в якому остання показала, як відбувався конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_3 , механізм нанесення ним удару їй по обличчю, та обвинувачений завів її до іншої кімнати та кинувши на ліжко погрожував кулаком. (а.с.94-96,108);
- відомостями які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, та диску відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 31.10.2018 року, в якому остання показала, як та де відбувався конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_3 з його ж дружиною ОСОБА_5 , механізм та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. (а.с.97-99,107);
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд дослідив докази, надані стороною обвинувачення, оскільки сторона захисту доказів суду не подавала.
При цьому, сторони кримінального провадження не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.
Під час судового засідання, сторони клопотань щодо визнання доказів неналежними або недопустимими не заявляли, а тому суд за наслідком їх дослідження, вважає докази такими, що відповідають вимогам глави 4 параграфу 1 КПК України щодо їх належності та допустимості.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми діями наніс легкі тілесні ушкодження ОСОБА_13 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я останньої, а тому кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної Жмеринським МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 від 18.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем відомого проживання характеризується позитивно, скарг та заяв від жителів кварталу стосовно його поведінки не було. Працьовитий, щирий доброзичливий. Відповідно до довідок КУ «Жмеринської ЦРЛ» обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебуває. Під час складання аналізу факторів ризиків, що впливають на протиправну поведінку обвинуваченого було встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_3 існують ризики ймовірності насильницьких дій, спрямованих на завдання болю або фізичного чи морального страждання. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства (а.п.45 - 48).
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69,69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, думку потерпілої яка просили покарати ОСОБА_3 суворо, думку захисника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Потерпілою по справі, цивільною позивачкою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про стягнення на її користь матеріальної шкоди з обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3 , а саме: витрат на відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на лікування 977,81 грн.; стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди на суму 20000 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Зазначені позовні вимоги цивільний позивач ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що в наслідок отриманих тілесних ушкоджень а саме побиття її відповідачем вона проходила лікування в неврологічному відділенні Жмеринської ЦРЛ з 18.07.2018 року по 26.07.2018 року. За весь час лікування нею було витрачено 177,81 грн., на придбання за власні кошти ліків та медичних препаратів та 800 грн. на обстеження головного мозку за допомогою комп`ютерної томографії, що підтверджується аптечними фіскальними чеками про оплату ліків та випискою з історії хвороби №5632 про призначення лікарів. Крім матеріальної шкоди їй завдано моральна шкода, яка полягає в перенесенні нею фізичного болю та душевних страждань, пережитих принижень, оскільки побиття відбулось в присутності сусідки. Після спричинення тілесних ушкоджень вона була вимушена лікуватися в умовах стаціонару, чим викликала переживання її рідних за її стан здоров`я. Наслідки спричинених їй травм вона відчуває по теперішній час. Її робота пов`язана з фізичними навантаженнями. Через травму голови вона постійно відчуває головний біль, головокружіння, слабкість, вона втратила спокійний сон, її переслідують страшні видіння. Тому завдану їй моральну шкоду оцінює в суму 20000 грн. Також зазначила, що за надання їй правничої допомоги на час проведення судового розслідування, підготовки відповідних процесуальних документів пов`язаних з розглядом даного кримінального провадження в суді та участь і представництво під час проведення судового розслідування вона сплатила адвокату 5000 грн..
Обвинувачений, цивільний відповідач ОСОБА_3 заявлений цивільним позивачем цивільний позов під час проголошення останнього слова визнав частково, а саме: в частині стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на лікування дружини у сумі 977,81 грн. визнав повністю; в частині задоволення позову який стосується стягнення моральної шкоди 20000 грн., погодився в частині стягнення 1000 грн., з витратами на правнику допомогу погодився частково не зазначивши суми.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами Цивільного Кодексу України про відшкодування шкоди (глава 82).
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.12 і 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потрубають доказування.
За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків, та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Відповідачем не доведено у судовому засіданні відсутності його вини у заподіянні шкоди позивачу.
Аналізуючи докази щодо суми витрат, що викликані необхідністю придбання ліків, суд враховує, що цивільний позивач ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в Жмеринкій ЦРЛ зі струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин голови. Забійні крововиливи лівого стегна. Ротаційний підвивих с.1 хребця, з 18 липня по 26 липня 2018 року. Скарги на головний біль, головокружіння, нудоту, загальну слабкість при ходьбі (а.с.30), а тому витрати на придбання ліків, що рекомендовані та придбані для лікування, проходження комп`ютерної томографії (а.с.31 -32;) на загальну суму 977 (дев`ятсот сімдесят сім) грн. 81 коп. підлягають задоволенню.
При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди завданої цивільним відповідачем цивільному позивачу, суд також не бере до уваги посилання цивільного позивача щодо виклику переживань її рідних за її стан здоров`я, внаслідок заподіяної їй відповідачем шкоди. Суд приходить до висновку, що переживання близьких та рідних осіб за стан здоров`я позивачки ніяким чином не впливає психічний та моральних стан самої потерпілої.
При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду, суд враховує обставини її завдання, ступінь вини відповідача у її завданні, його відношення до вчиненого та розуміння негативних наслідків для потерпілого, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричинялась.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, але при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, завданої цивільному позивачу ОСОБА_5 , виходячи із засад розумності та справедливості, суд враховує обставини справи, кримінальний характер правопорушення вчинений відповідачем, глибину тривалості душевних страждань цивільного позивача, наявність і тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ступень вини цивільного відповідача, який своїми протиправними діями завдав їй моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, вважає, що моральна шкода, завдана цивільному позивачу, підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 2000 грн..
Що стосується цивільного позову в частині витрат на надання юридичної допомоги суд вважає, що позов в цій частині підлягає повному задоволенню, оскільки він підтверджується наданими до позовної заяви доказами, і гарантується ч.1 ст.124 КПК України, яка передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.
Підстав для обрання запобіжного заходу немає.
Керуючись статями, 12, 13, 61, 76, 77, 81, ЦПК України, 15,16,1167 ЦК України, 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нива Роздольненського району, Кримської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки, с.Сербинівці, Жмеринського району Вінницької області, мешканки АДРЕСА_2 977(дев`ятсот сімдесят сім) гривень 81 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 2000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`яти тисяч) грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Згідно зі ст..ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1