У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2019 Справа №607/6729/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0003155, розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , який фактично проживав за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.190 КК України, -

встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом серпня-жовтня 2018 року, організована група осіб, перебуваючи на території Волинської, Чернівецької, Хмельницької, Тернопільської, Черкаської та Миколаївських областей, шляхом обману, під приводом не притягнення до кримінальної відповідальності родичів, намагалися заволодіти та заволоділи грошовими коштами мешканців м. Луцьк, м.Чернівці, м. Хмельницький, м. Тернопіль, м. Черкаси та м. Миколаїв, чим заподіяли останнім матеріальну шкоду. Правова кваліфікація кримінального правопорушення незакінчений замах на заволодіння та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене організованою групою та в особливо великих розмірах, передбачена ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Молодогвардійськ Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, тимчасово не працюючий, не депутат, не адвокат, раніше не судимий, якому, у встановленому КПК України порядку, 30.11.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч. 2 ст.190, ч. 2, 3 ст.190 КК України, 23 січня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та 04 березня 2019 року повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2019 року у справі №607/1959/19 (провадження №1-кс/607/1427/2019) строк тримання під вартою продовжено до 23.59 год. 24 березня 2019 року. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14.01.2019 року ЄУНСС №607/812/19 (провадження №1кс/607/477/2019) строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002683 від 13.09.2018 року продовжено до шести місяців - 18 квітня 2019 року, а 22 лютого 2019 року зазначене кримінальне провадження об`єднано із кримінальним провадженням № 0003155 від 30.08.2018 року та визначено загальний строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0003155 до 18 квітня 2019 року.

Достатніми підставами підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: заява ОСОБА_8 від 29.08.2018 року про вчинення кримінального правопорушення - заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 29.08.2018 року; заява ОСОБА_9 від 02.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 02.09.2018 року; заява ОСОБА_10 від 02.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 02.09.2018 року; заява ОСОБА_11 від 06.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 06.09.2018 року; заява ОСОБА_12 від 07.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом його грошовими коштами, що мало місце 07.09.2018 року; заява ОСОБА_13 від 10.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 10.09.2018 року; заява ОСОБА_14 від 12.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом його грошовими коштами, що мало місце 12.09.2018 року; заява ОСОБА_15 від 14.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 14.09.2018 року; заява ОСОБА_16 від 15.09.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 15.09.2018 року; заява ОСОБА_17 від 19.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: намір заволодіти шахрайським шляхом його грошовими коштами, що мало місце 12.09.2018 року; заява ОСОБА_18 від 17.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 17.10.2018 року; заява ОСОБА_19 від 17.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: намір заволодіти шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 17.10.2018 року; заява ОСОБА_20 від 02.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом його грошовими коштами, що мало місце 02.10.2018 року; заява ОСОБА_21 від 16.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шахрайським шляхом її грошовими коштами, що мало місце 14.10.2018 року; висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи від 23.11.2018 року №7-269/18, згідно якого: у встановленому програмному забезпеченні «Viber» мобільного телефону марки «Honor LLD-L31», який належить ОСОБА_22 , наявна переписка із абонентом « НОМЕР_1 »; у встановленому програмному забезпеченні «Telegram» мобільного телефону марки «Honor LLD-L31», який належить ОСОБА_22 , наявна переписка із абонентом « ОСОБА_23 , НОМЕР_2 », в ході якої останній надає реквізити банківської рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 та свого другого абонентського номеру ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , а ОСОБА_22 зазначає абонентський номер ОСОБА_24 ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , а також про інші обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень; огляд мережі Інтернет від 15.11.2018 року, згідно якого абонентський номер ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 прив`язаний у соціальній мережі «Facebook» до сторінки користувача на ім`я « ОСОБА_25 »; огляд предмету від 15.11.2018 року, згідно якого банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 належить ОСОБА_26 , на який здійснюється зарахування грошових коштів, отриманих шахрайським шляхом, та між вищезазначеним банківським рахунком та банківськими рахунками ОСОБА_7 періодично здійснювалися перекази грошових коштів; рапорт слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_27 від 15.11.2018 року, згідно якого на час підготовки та вчинення кримінальних правопорушень: ОСОБА_22 користувалась абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_6 ; ОСОБА_28 користувався абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 ; інформація про виконання доручення від 10.11.2018 року № 3709/32/01-18, згідно якої у абонентського номера ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 наявні з`єднання: у період часу з 12.09.2018 року по 25.09.2018 року із абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , яким користувався ОСОБА_28 ; у період часу з 21.09.2018 року по 25.09.2018 року із абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_6 , яким користувалася ОСОБА_22 ; покази підозрюваного ОСОБА_28 від 26.10.2018 року про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень; покази підозрюваної ОСОБА_22 від 26.10.2018 року про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень; впізнання підозрюваною ОСОБА_22 за голосом від 21.12.2018 року, згідно якого остання впізнала ОСОБА_7 .

Стороною обвинувачення клопотання підтримано з посиланням на вказані у ньому обставини і ризики.

Сторона захисту заявила заперечення на клопотання, як безпідставне, тому що зазначені у ньому ризики відсутні. Підозра є необґрунтованою, доказів того, що він намагався виїхати за межі України немає. Тобто, сторона обвинувачення лише припускає про існування ризиків. Для ОСОБА_7 достатнім може бути більш м`який запобіжний захід. Сторона захисту просить відмовити в задоволенні клопотання з таких підстав: обставин для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти можливим ризикам, ні слідчим, а ні прокурором не доведено. В порушення п.6 ч.1 ст.184 КПК України у клопотанні про обрання запобіжного заходу не наведено обгрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; в клопотанні слідчого відсутнє достатнє обґрунтування наявності можливих ризиків; обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні не відповідає меті його застосування, а саме забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а необхідність запобігання спробам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, відсутня оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, сім`ю, тобто міцні соціальні зв`язки. В обґрунтування клопотання вказуються ризики - переховуватися від органу досудового розслідування; Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; Незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних та експертів; Вчинити інше кримінальне правопорушення. Перш за все як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою, слід враховувати вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Таким чином, посилання у клопотанні на ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду має бути обґрунтований, що не дотримано при складані клопотання. Зазначення ризику про знищення або приховування документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у клопотанні про продовження терміну дії найбільш суворого запобіжного заходу є безпідставним з об`єктивних причин. Посилання у клопотанні сторони обвинувачення на багатоепізодність є необгрунтованим, оскільки зв`язок такої обставини із зазначеним ризиком жодним чином не зазначено. А тому зазначення даного ризику стороною обвинувачення є не що іншим, як штучним співставленням відомостей з можливими ризиками відображеними у КПК України. Можливість впливати на свідків спростовується декількома фактами. По-перше, можливість такого впливу на свідків вичерпана здійсненням із ними необхідних для слідства слідчих (процесуальних) дій. По-друге, жодний із свідків не перебуває з підозрюваним у відносинах підлеглості чи іншого виду залежності. Ніяких важелів впливу на таких осіб у підозрюваного немає. По-третє, у випадку зміни запобіжного заходу, суд може покласти на підозрюваного обов`язок утримуватись від спілкування з такими особами. Аналогічно не є ризиком, що може слугувати підставою для обрання відносно найсуворішого запобіжного заходу, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Так, слідством об`єктивно встановлено, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто жодної схильності до вчинення протиправних дій не має. Так, підозрюваний, має вищу освіту, місце роботи, раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, доглядає за бабусею похилого віку та володіє іншими характеристиками, які несумісні із вчиненням протиправних дій. Крім цього, він чітко усвідомлює, що в контексті його готовності нести кримінальну відповідальність за вже вчинене, будь-який прояв його протиправної поведінки в майбутньому невідворотно погіршить його процесуальне становище та унеможливить доведення у даному кримінальному провадженні його відповідних суб`єктивних характеристик згідно правової позиції захисту. На підставі викладеного та в зв`язку з тим, що прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме: ознайомившись з текстом повідомлення про підозру, описовою частиною клопотання, а також з додатками до клопотання, можна зробити єдино правильний висновок про відсутність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України; можливість застосування більш м`якихзапобіжних заходів для запобігання ризику.
З клопотання вбачається, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.190 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність вищезазначених ризиків. Так, кваліфікуючими ознаками дій підозрюваного ОСОБА_7 є незакінчений замах на заволодіння та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене організованою групою в особливо великих розмірах. Санкція закону передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна. На підставі ст.12 КК України суспільно небезпечне діяння передбачене ч.4 ст.190 КК України є особливо тяжким злочином.
Стороною захисту не надано документів, які підтверджують повідомлені відомості про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 .
У зв`язку із закінченням дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст.177 КПК України, які описані в ухвалі суду про його обрання, на даний час не зменшилися та продовжують існувати. Зокрема, на даний час, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та передбачений законом строк покарання і розмір завданої шкоди, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків і те, що вказане кримінальне правопорушення має великий суспільний резонанс, з метою уникнення покарання ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Розуміючи наслідки та розмір заподіяної шкоди, міру покарання, яке він може понести ОСОБА_7 може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом виїзду за межі України або на територію України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження по місцю реєстрації у м.Молодогвардійськ Луганської області. Враховуючи зазначене, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного та експерта у даному кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих показів, висновків або їх зміни щодо обставин вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування (судового розгляду) або вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не буде з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , підтверджують наявність зазначених ризиків, які продовжують існувати та не зменшилися.
При поданні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_29 стороною обвинувачення долучено документи, які зібрані у кримінальному провадженні, тому вони при розгляді даного клопотання беруться до уваги слідчим суддею. На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_7 під вартою.
Вказані обставини, в цілому, свідчать про наявність вищезазначених ризиків та неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою. При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування підозрюваного від органу досудового розслідування (суду), сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта та іншого підозрюваного, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчить про те, що заявлені раніше ризики, передбачені ст.177 КПК України при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а тому клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування є підставне і обґрунтоване та підлягає до задоволення.
З метою не допустити сумнівів у неупередженості, доцільно зазначити, що на підставі ст.198 КПК України, вказані в ухвалі, за результатами розгляду клопотання щодо запобіжного заходу, висновки про будь-які обставин, які стосуються суті, не можуть мати преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.
Керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 197, 199, 376 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відмовити.

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити, ОСОБА_7 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 квітня 2019 року 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1