Справа № 502/2412/18
УХВАЛА

26 березня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання захисника

про визнання недопустимими доказів

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000404 від 02.08.2018 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду відповідного кримінального провадження захисником обвинуваченого 26.03.2019 р. було заявлене клопотання про визнання недопустимими доказів сторони обвинувачення а саме:

-Протоколу огляду телефонної книги вилучених мобільних телефонів від 02.08.2018 р.;

-Протоколу огляду місця події від 03.08.2018 р.;

-Протоколів впізнання ОСОБА_4 за фотознімками від 02.08.2018 р.;

-Протоколу добровільної видачі заяви ОСОБА_4 на поселення громадян Туреччини на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15.08.2018 р.;

-Постанови про залучення до кримінального провадження перекладача ОСОБА_6 від 02.08.2018 р.;

-Копій адміністративних матеріалів за фактом незаконного перетину державного кордону України громадянами Туреччини.

В якості підстави для визнання доказів недопустимими сторона захисту вказує на відсутність в матеріалах кримінального провадження доручення слідчого про проведення відповідних слідчих дій оперативним підрозділом Міжрайонного оперативно-розшукового підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, у клопотанні захисник з посиланням на ч. 7 ст. 97 КПК України просить визнати недопустимими показання допитаних в ході судового розгляду в якості свідків офіцерів та старших офіцерів Міжрайонного оперативно-розшукового підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони проводили слідчі дії у даному кримінальному провадженні та є заінтересованими особами зі сторони обвинувачення.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши, що в ході судового розгляду він надав докази на підтвердження направлення відповідного доручення слідчого та просив суд відмовити в задоволенні клопотання захисника.

Заслухавши заявлене захисником клопотання та думку інших учасників судового провадження, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов до наступних висновків.

Як зазначено в ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до вимог ст. 89 КПК України - суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При цьому, з огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.

На момент заявлення захисником обвинуваченого відповідного клопотання прокурором надано суду відповідне доручення слідчого, яким доручено оперативному підрозділу МОРВ провести слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні, що узгоджується з положеннями ст. 41 КПК України.

Крім того, показання зазначених у клопотанні захисника свідків, вже були заслухані в ході судового розгляду.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не встановлено ознак очевидної недопустимості зазначених захисником обвинуваченого доказів, суд приходить до висновку, що вирішення питання їх допустимості на даний час є передчасним і воно буде здійснене судом під час належної оцінки в ході ухвалення вироку всієї сукупності наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Таким чином у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 89, 94, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника про визнання доказів недопустимими відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої статті 392 КПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1