Справа № 148/920/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000068, внесене до ЄРДР 12.04.2018, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Тульчин Вінницької області, заміжньої, маючої на утриманні сина віком 11 років, працюючої швачкою у ТОВ «Арбер», з неповною середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , несудимої, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 ; захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Близько 05.00 год. 04.12.2016 ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , разом з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помітила в серванті банківську картку банку «Ощадбанк», біля якої був пін-код і у неї виник умисел на крадіжку грошових коштів, що знаходилися на рахунку даної банківської картки. З цією метою ОСОБА_3 , діючи з умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, та з умислом втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, усвідомлюючи неповнолітній вік своєї знайомої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та суспільно небезпечний характер діяння, запропонувала останній скоїти крадіжку грошових коштів з банківської картки ОСОБА_6 , вплинувши при цьому на її свідомість, шляхом обіцянки у легкості вчинення злочину, запевнивши ОСОБА_7 у вигідності вказаних злочинних дій, пообіцявши надання останній частини з викрадених грошей, чим у вказаний спосіб схилила ОСОБА_7 до вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 вступили в попередню змову спрямовану на крадіжку чужого майна з ОСОБА_8 , яка також перебувала в даній квартирі та скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебував на кухні, тобто його відсутністю, діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 переконавшись в тому, що за нею ніхто не спостерігає та скориставшись цим, взяла з серванту банківську картку, яка належала ОСОБА_10 та передала її ОСОБА_7 , яка в свою чергу, діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання пішла до банкомату, де зняла з неї 500 гривень, тобто умисно, протиправно, з корисливих спонукань, таємно викрала їх, чим спричинила потерпілому матеріального збитку на вказану суму. В свою чергу, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошей з банківської картки ОСОБА_6 , діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, коли прийшло CMC-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_11 про зняття та заволодіння коштами ОСОБА_7 , стерла його, тобто сприяла останній скоєнню таємного викраденню чужого майна.
В подальшому, після заволодіння вищевказаними грошовими коштами ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошові кошти розділили між собою, тобто розпорядилися викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Також, 30.12.2016, близько 14.00 год. ОСОБА_3 , повторно вступила в попередню злочинну змову спрямовану на крадіжку чужого майна з приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передавши останній ключі від вхідних дверей квартири. Після чого, неповнолітня ОСОБА_7 з корисливих мотивів спрямованих на заволодіння чужим майном прийшла до вказаної квартири, де скориставшись відсутністю господаря, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись в тому, що за нею ніхто не спостерігає та скориставшись цим, ключем, який їй передала ОСОБА_3 , відімкнула вхідні двері та проникла в середину квартири, де умисно, протиправно, з корисливих спонукань, таємно скоїла крадіжку планшета марки «Asus ME375CL 16 GBLTE», чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 60 від 23.01.2017, становить 2217,20 гривень. Після чого, ОСОБА_7 покинула місце злочину та перенесла викрадений планшет до квартири ОСОБА_3 .
В подальшому, викрадений планшет ОСОБА_3 продала, а отримані гроші розділила з неповнолітньою ОСОБА_7 , тобто розпорядилася викраденим на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України, визнала повністю і суду надала показання, що 04.12.2016, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , разом з неповнолітньою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , помітила в серванті банківську картку «Ощадбанку», з пін-кодом і вирішила викрасти грошові кошти з неї. Розуміючи, що ОСОБА_7 є неповнолітньою, запропонувала їй скоїти крадіжку грошових коштів з даної банківської картки, пообіцявши їй надання частини з викрадених грошей. Скориставшись тим, що ОСОБА_9 не бачив, і за нею ніхто не спостерігає, взяла з серванту банківську картку ОСОБА_11 та передала її ОСОБА_7 , яка пішла до банкомату і зняла 500 гривень. Коли прийшло CMC-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_11 про знаття коштів, ОСОБА_7 стерла його. Гроші розділили між собою. Також, пояснила, що 30.12.2016 домовилась з ОСОБА_7 вчинити крадіжку з квартири ОСОБА_6 , і передала ОСОБА_7 ключі від даної квартири. Потім, ОСОБА_7 прийшла до квартири і коли не було вдома ОСОБА_6 , відімкнула вхідні двері та викрала планшет, який потім принесла їй. Викрадений планшет вона продала, а гроші витратили з ОСОБА_7 . Завдані збитки потерпілому відшкодувала повністю. У скоєному щиро розкаялася.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив судовий розгляд проводити без його участі, претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не має.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченої та характеризуючих її особу матеріалів провадження.
При цьому, суд роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 по епізоду від 04.12.2016, у судовому засіданні доведена у повному обсязі і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність. Також, у судовому засіданні доведено вину обвинуваченої ОСОБА_3 по епізоду від 30.12.2016 і її дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася, за місцем проживання характеризується посередньо на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували б покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченої, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 в межах санкцій визначених ч. 2, 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ті обставини, що остання вчинила злочини, передбачені ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, а тому покарання їй необхідно призначити за кожен злочин окремо, і остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі.
Разом з тим, приймаючи до уваги позицію обвинувача, суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка щиро розкаялася у вчинених злочинах, повністю відшкодувала завдану матеріальну шкоду, відсутність претензій з боку потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, і вважає можливим застосування відносно неї статті 75 КК України і звільнити її від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені п. 1, 2 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають стягненню процесуальні витрати на залучення експертів розмірі 351,84 грн.
Обвинуваченій ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, який не продовжувався, та під час судового провадження новий запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку у законну силу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368- 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України і призначити їй покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 копійки.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.
Також, копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя