ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/764/19 Справа № 210/1647/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000133 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Джанкой Автономної Республіки Крим, громадянки України, заміжньої, офіційно не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000133 відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 13 березня 2015 року, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд виходив з того, що наданий суду обвинувальний акт містить підпис прокурора, яким він затверджений, однак такий підпис не скріплений печаткою відповідної прокуратури, тобто обвинувальний акт прокурором належним чином не затверджений, оскільки скріплення печаткою підпису прокурора, що затверджує обвинувальний акт, є одним із реквізитів офіційного документу і саме підписання обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою надає йому статусу офіційного документу.
Крім того, згідно п.1 розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000133 (т.2, а.с.5), відомості за фактом умисного вбивства ОСОБА_10 по ст.115 ч.1 КК України за № 0000133 внесено до ЄРДР 05.01.2014 року. При цьому, згідно обвинувального акту, діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , скоєно 13.03.2015 року, тобто майже через рік після дати, вказаної у Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2018 року про повернення обвинувального акту прокурору скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновок суду як підстава для повернення обвинувального акту прокурору та перешкода у проведенні підготовчого судового засідання є надуманими та такими, що суперечать нормам чинного КПК України.
Із змісту обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні вбачається, що дані вимоги виконані слідчим та прокурором в повному обсязі та будь-яких порушень вимог КПК України та суперечностей не містять та додатково вказана дата внесення відомостей за фактом умисного вбивства ОСОБА_10 за ст. 115 ч. 1 КК України за № 0000133, а саме 13.03.2015.
При цьому, до обвинувального акту відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КПК України долучено реєстр матеріалів досудового розслідування з переліком процесуальних дій та рішень, які у подальшому повинні стати предметом дослідження в судовому засіданні.
Також вказує, що є необгрунтованим твердження суду про необхідність скріплення підпису прокурора в обвинувальному акті печаткою, що на думку суду позбавляє його статусу офіційного документу. Судом не прийнято до уваги, що даний обвинувальний акт затверджено прокурором не Криворізької місцевої прокуратури № 1, а прокурором прокуратури м. Кривого Рогу в 2015 році, яка на теперішній час ліквідована, а також не керівником прокуратури, а процесуальними керівниками у кримінальному провадженні, а тому висновки суду в цій частині є хибними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію та просила її задовольнити, думки обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляції та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив про що неналежне затвердження, зокрема, на відсутність печатки прокуратури.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.

Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.ст. 110, 291 КПК України, тому висновки суду першої інстанції щодо необхідності його повернення є безпідставними.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду та повернув акт з підстав, кримінальним процесуальним законом не передбачених, не навівши, яким саме вимогам не відповідає обвинувальний акт в розумінні положень ст. 291 КПК України. Вказавши на відсутність в обвинувальному акті печатки прокуратури, суд не зазначив якими саме вимогами закону встановлюється обов`язковість засвідчення цього документа з метою надання йому статусу офіційного.
Також слушними в даному випадку є апеляційні доводи прокурора з приводу того, що відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, дата ж внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не входить до кола вимог даної норми Закону, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що даний факт не є перешкодою для проведення судового розгляду кримінального провадження по суті, а суд безпідставно зазначив це у якості підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4