Справа № 360/2477/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 01 червня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області, громадянки України, яка проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України

в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01 червня 2017 року, приблизно о 14-й годині 20 хвилин, в с. Загальці Бородянського району Київської області вона, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , незаконно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 6 500 гривень та, зрозумівши, що її дії виявлені потерпілою і є для неї очевидними, незважаючи на це, продовжила вчиняти дії, спрямовані на відкрите викрадення майна потерпілої, а саме здійснила напад на ОСОБА_6 , застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, використавши балончик зі сльозогінним газом та розпиливши його у напрямку обличчя потерпілої, після чого відкрито викрала грошові кошти в сумі 6500 гривень.Після заволодіння майном з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6500 гривень.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року відносно обвинуваченої ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2018 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року обвинуваченій ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2019 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року обвинуваченій ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2019 року.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою в межах двох місяців.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_5 , який заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, вважаючи, що підстав для цього не має, думку обвинуваченої ОСОБА_4 , яка підтримала позицію свого захисника, та крім того просила змінити їй запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка поклалася на розсуд суду, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, дані про її особу, яка не має реєстрації постійного місця проживання, під час проведення досудового розслідування ухилялась від органів досудового розслідування, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчиняти інші злочини, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 06 квітня 2019 року.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_7