Дата документу 04.03.2019 Справа № 314/4381/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/4381/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/709/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 4 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 грудня 2018 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році»відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 року за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Встановлені ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області
від 4 грудня 2018 року обставини:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд, дослідивши матеріали відносно засудженого, заслухавши учасників процесу прийшов до висновку про неможливість застосування положень статті 4 Закону України "Про амністію у 2016 році" до засудженого ОСОБА_7 , оскільки на день набрання чинності даного Закону ОСОБА_7 не відбув більше половини призначеного строку основного покарання.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію».

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що він відбув вже більше половини строку, призначеного Хортицьким районним судом м. Запоріжжя покарання.

Крім того, вказує про наявність двох неповнолітній дітей, матері похилого віку, яка потребує його допомоги, та позитивної характеристики за місцем відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пославшись на те, що у нього є мати, якій 72 роки, вона інвалід, потребує його допомоги, а також вказав, що на момент розгляду його заяви в суді першої інстанції перебував на етапі, тому не був повідомлений про судовий розгляд.
Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до положень ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Частиною 2 статті 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ набрав чинності 07.09.2017 року.
Згідно ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми ; жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Отже, з урахуваннями положень ст. 12 КК України, ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину, що свідчить про те, що останній не відноситься до осіб, перелічених у статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» до яких застосовується амністія, що свою чергу спростовує доводи апелянта з приводу застосування амністії у зв`язку з наявністю двох неповнолітній дітей та матері похилого віку.

Одночасно, згідно характеристики начальника ДУ «Вільнянська ВК (№20)», засуджений ОСОБА_7 почав відбувати покарання 21 грудня 2015 року, кінець строку призначеного покарання припадає на 21 червня 2021 року, отже половина строку відбування покарання настала 21 вересня 2018 року (а.п. 4-5).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування відносно засудженого ОСОБА_7 . Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 - VIII «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання наведеного Закону (07.09.2017 року) ОСОБА_7 не відбув половини строку покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 року.

Отже, доводи апелянта про наявність правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 . Закону України «Про амністію у 2016 році» не ґрунтуються на законі.

Стосовно аргументів апелянта про наявність у останнього хвороби, то вони мають значення для розгляду відповідного питання в порядку ст. 84 КК України, що не є предметом розгляду у даному провадженні, а тому ці доводи не приймаються до уваги.

Право засудженого бути присутнім під час судового розгляду його заяви та надання можливості висловитися з приводу поданої ним заяви було поновлено в апеляційній інстанції.
Таким чином, підстав для скасування судового рішення, що оскаржується та задоволення заяви, колегія суддів не знаходить, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 грудня 2018 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році»відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4