Справа № 204/8041/18
Провадження № 1-кс/204/2734/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2018 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДУВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000264 від 24.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

2 листопада 2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДУВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 4 ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000264 від 24.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 24.10.2018 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 на підставі п. 2 наказу Генерального прокурора України № 4гн від 19.12.2012 року проводив перевірку за зверненням ОСОБА_5 щодо зняття її з реєстрації місця проживання та з інших питань. Встановлено, що, відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2007 року, позов прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_6 , малолітньої ОСОБА_5 , малолітнього ОСОБА_7 задоволено, виселено ОСОБА_8 з кв. АДРЕСА_1 . Згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2007 року, заборонено відчуження кв. АДРЕСА_1 . 24.09.2012 року Чечелівським РВ ДМС України в Дніпропетровській області малолітню ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_6 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.06.2016 року, виданого департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження № 8/41-16 від 21.06.2016 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_9 . Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2016 року, заяву ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_6 , малолітньої ОСОБА_5 , малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , треті особи - комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне», орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про виселення з квартири задоволено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2007 року; знято заборону на відчуження кв. АДРЕСА_1 . В діях невстановленої службової особи Дніпровської міської ради, яка 21.06.2016 року у невстановлений час, знаходячись в приміщенні департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 16, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, видала свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 , при наявності заборони на відчуження зазначеної квартири на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2007 року, вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. 26.10.2018 року СВ Чечелівського ВП кв. АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000264. На теперішній час речовий доказ, а саме: кв. АДРЕСА_1 , може бути відчужена, передана іншим особам, щодо неї можуть бути зареєстровані речові права та їх обтяження, як і реєстрація прав третіх осіб на нерухоме майно. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до відчуження, передачі майна іншим особам, реєстрації речових прав та їх обтяження, реєстрації прав третіх осіб на вказане майно. Крім того, необхідно накласти заборону розпорядження вказаним нерухомим майном, оскільки обставини, у зв`язку з чим ведеться досудове розслідування, підтверджують, що їх незастосування призведе до можливої втрати та передачі майна. З метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні № 0000264, а саме кв. АДРЕСА_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, із забороною розпоряджатися арештованим майном у будь-який спосіб, оскільки існують всі підстави вважати, що невстановлена досудовим розслідуванням особа набула права власності на частку зазначеної квартири протиправним шляхом. Таке обмеження права власності буде розумним та співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження, відповідати завданням кримінального провадження. Тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши подане клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000264 від 24.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В фабулі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні № 0000264, заначено, що 21.06.2016 року у невстановлений час невстановлена службова особа Дніпровської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 16, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумісне ставлення до них, видала свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 , при наявності заборони на відчуження зазначеної квартири на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2017 року.

Згідно частини 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У клопотанні слідчий обґрунтовує свою вимогу щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 тим, що дана квартира є речовим доказом по справі, оскільки існують всі підстави вважати, що невстановлена досудовим розслідуванням особа набула права власності на частку зазначеної квартири протиправним шляхом.

Однак, як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, кримінальне провадження було розпочато за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , суд враховує відсутність правових підстав для арешту майна за даною кваліфікацією злочину, а саме: за ч. 1 ст. 367 КК України.

Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що дана квартира є на теперішній час речовим доказом та може бути відчужена, передана іншим особам. Однак ні слідчий у клопотанні, ні прокурор у судовому засіданні не обґрунтували можливості використання даної квартири як доказу у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 367 КК України.

Також, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, долученого до даного клопотання, дане провадження зареєстровано 24.10.2018 року, заявника чи потерпілого немає, як і відсутній розмір шкоди, завданої вищезазначеним кримінальним правопорушенням, пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння будь якій особі, також відсутнє.

Оскільки ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не надано належного обґрунтування необхідності та правових підстав для арешту майна, суд приходить до переконання, що у задоволені клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДУВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 159-161, 168, 170-175 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДУВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000264 від 24.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1