Справа № 150/263/18
В И Р О К
іменем України

29 березня 2019 року м. Шаргород

Колегія суддів Шаргородського

районного суду

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

Справа №150/263/18
Провадження №1-кп/152/16/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 07.02.2018 року,

з участю:

зі сторони обвинувачення:

прокурора Жмеринської

місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

учасника судового провадження
потерпілого ОСОБА_8 ,

встановила:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувачений ОСОБА_5 06 лютого 2018 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_2 , де він проживав із ОСОБА_9 у фактичних шлюбних відносинах, встановивши, що остання повернулася додому в стані алкогольного сп`яніння, зробив їй зауваження, яке переросло у сварку. В ході сварки ОСОБА_9 , взявши до рук дерев`яний макогін, нанесла ним кілька ударів по тулубу ОСОБА_5 і почала утікати з метою уникнути отримання тілесних ушкоджень у відповідь. Після отримання ударів макогоном від ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи свої дії, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 та бажаючи настання такого наслідку, тобто маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 взяв зі столу в кімнаті літньої кухні домоволодіння кухонний ніж та, використовуючи свою явну фізичну перевагу над ОСОБА_9 , з прикладанням значної фізичної сили, наздогнавши останню у веранді літньої кухні, умисно наніс цим ножем один удар в область серця ОСОБА_9 , від якого остання померла на місці.
Відповідно до висновку експерта від 12.03.2018 року за №16, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на правому краю рота; подібні садна: одне на кінчику носа зліва від середньої лінії, одне по задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; рана у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози та синець справа і декілька вище від рани; скрізне пошкодження міжреберного м`яза у четвертому міжребер`ї по середньо-ключичній лінії; скрізне пошкодження передньої стінки серцевої сорочки; скрізне пошкодження легеневої артерії над клапанами з масивною внутрішньо-плевральною кровотечею (в лівій плевральній 800 мл рідкої крові та 300 мл у вигляді згортка), які могли утворитися в ніч з 06.02.2018 року на 07.02.2018 року та всі носять прижиттєвий характер їх утворення.
Смерть ОСОБА_9 настала від масивної внутрішньо-плевральної кровотечі (в лівій плевральній порожнині 800 мл рідкої крові та 300 мл у вигляді згортка), яка розвинулася внаслідок проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням легеневої артерії. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя на час його утворення, носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між заподіяним обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій указаним тілесним ушкодженням і смертю ОСОБА_9 наявний причинний зв`язок.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У ч.1 ст.91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Серед іншого, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, серед іншого, такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

Виходячи із вимог ст.ст.2, 9 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, при цьому, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Частиною 2 ст.8 та частиною 5 ст.9 КПК України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким Суд при оцінці доказів, керується критерієм доведеності « поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які, відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України», є частиною національного законодавства України.

Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинуватою доти, поки її винність не буде встановлена у законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з абз.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

Аналогічна норма міститься у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Так, ЄСПЛ, який має право тлумачити Конвенцію для правильного її розуміння, у рішенні в справі «Барбера, Массеге і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 року у справі №1-15/99).

Також, визначаючи поняття презумпції невинуватості у рішенні в справі «Мінеллі проти Швейцарії», ЄСПЛ зазначив, що «без доведення попередньої вини обвинуваченого в порядку, встановленому законом, і зокрема, без надання обвинуваченому можливості скористатися правом на захист, судове рішення відносно нього породжує відчуття того, що обвинувачений є справді винним».

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.

Аналогічний висновок зроблено ЄСПЛ у п.п.71, 81 рішення у справі «Шагін проти України».

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпілий, свідки сторони обвинувачення, свідки сторони захисту, щодо яких заявлялися відповідні клопотання, досліджені документи, зібрані сторонами кримінального провадження.

Отже, суд, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши кожний із доказів, наданих сторонами кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку щодо висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який полягає у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_9 .
Так, будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 27.04.2018 року, не визнав.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що проживав протягом приблизно 20 років без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 в домоволодінні АДРЕСА_2 . З грудня 2017 року з ними ще проживав брат ОСОБА_10 , так як не мав де жити, а було холодно і дружина попросила, щоб брат пожив у них. ОСОБА_11 ночував у літній кухні, спав на матраці з ОСОБА_9

06.02.2018 року він знаходився у літній кухні цього домоволодіння, яка використовувалася ним та ОСОБА_9 для проживання. Він хворів, тому вранці того дня ще лежав у ліжку, коли йому приблизно о 07.00 07.30 годині зателефонувала знайома, не може точно сказати хто саме, зокрема, ні імені, ні прізвища, не знає, можливо, що жінка на ім`я ОСОБА_12 , а на прізвисько « ОСОБА_13 », яка попросила допомогти поносити дрова. Так як він був хворий, то повідомив знайомій, що не може, але вдома є його дружина ОСОБА_9 та брат останньої ОСОБА_11 , на що знайома попросила, щоб вони прийшли обоє, скоріше переносять дрова. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 пішли до тієї знайомої. Приблизно о 10 годині ОСОБА_9 прийшла його навідати, справитися про стан здоров`я, дала ліки і знову пішла носити дрова. В обідню пору, приблизно о 13 годині ОСОБА_9 знову прийшла, запитала, як він себе почуває, внесла йому відро та після цього знову пішла носити дрова.

В судовому засіданні 26.03.2019 року обвинувачений ОСОБА_5 змінив свої показання, які надавав раніше та повідомив суду про обставину, яку, як зазначив, тільки-но пригадав, зокрема, що після свого приходу додому приблизно о 13 годині 06.02.2018 року від жінки на прізвисько « ОСОБА_13 », ОСОБА_9 ще раз приходила додому, подивитися, як він себе почуває, повідомила, що стомилася і він запропонував їй прилягти та відпочити. Після відпочинку ОСОБА_9 знову пішла до знайомої на прізвисько « ОСОБА_13 », носити дрова.

Приблизно о 19.00-19.30 годині ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повернулися вже обоє. ОСОБА_9 стукала у вікно літньої кухні, щоб він відкрив двері. Коли він йшов до дверей, щоб відкрити, то подивився у вікно і побачив, що вони обоє стояли біля вікна, при цьому ОСОБА_11 хитався, з чого він зрозумів, що останній п`яний. Так як ОСОБА_11 , на його думку, перебував у стані алкогольного сп`яніння, то він не хотів, щоб останній заходив у літню кухню, тому сказав ОСОБА_9 , щоб її брат не заходив, а йшов деінде. Коли він відкрив двері, то ОСОБА_11 спершу заховався, щоб він не побачив його, а ОСОБА_9 зайшла в літню кухню, після неї також зайшов ОСОБА_11 . І ОСОБА_9 , і ОСОБА_11 були у стані алкогольного сп`яніння, але з собою ще принесли дві пляшки по 0,5 л самогону, вирішили вечеряти і знову випити горілки. Крім горілки, з собою вони принесли ще кров`янку та хліб, все це порізали і склали на столі тут же в літній кухні. ОСОБА_9 запропонувала йому також з`їсти шматок хліба з кров`янкою, принесла до ліжка, але він відмовився, так як погано себе почував і не міг їсти. Після цього ОСОБА_9 та брат останньої ОСОБА_11 вживали самогон, при цьому він бачив, що ОСОБА_9 випила дві чарки горілки, а ОСОБА_11 три чарки. Вони вечеряли та вживали самогон приблизно 40 хвилин. Тоді ж, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_11 сиділи за столом, постукав ОСОБА_14 , до якого він вийшов і спитав, що останньому потрібно. ОСОБА_14 попросив закурити, він дав останньому цигарку і той пішов. Після цього він повернувся в кімнату і знову ліг.

В судовому засіданні 26.03.2019 року обвинувачений ОСОБА_5 у цій частині змінив свої показання та повідомив суду, що свідок ОСОБА_14 приходив до нього додому і попросив закурити тоді, коли ОСОБА_9 прийшла в обідню пору додому від жінки на прізвисько « ОСОБА_13 » та, стомившись, лягла перепочити. Саме тоді, коли ОСОБА_9 спала на матраці на підлозі біля пічки, свідок ОСОБА_14 міг її бачити в літній кухні.

Також, обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що вечеряючи, ОСОБА_9 хотіла випити ще горілки та почала наливати собі в чарку, але ОСОБА_11 вдарив її по руці, щоб більше не пила, а собі ще налив і випив. Після цього між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 сказала, що вона натрудилася протягом дня, коли носила дрова, змерзла, тому хоче випити горілки, але ОСОБА_11 їй не давав. Побачивши, що ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_9 по руці, він встав з ліжка, підійшов до столу і наказав, щоб ОСОБА_11 вийшов з кімнати, у відповідь на що останній вдарив його рукою в груди, він не втримався на ногах і впав на матрац, який лежав поряд із столом, біля печі. Коли він впав, то ОСОБА_11 почав бити його по тулубу ногами, взутими в чоботи з каблуками, також бив кулаками. ОСОБА_9 встала та почала його захищати, відштовхувати ОСОБА_11 , за що останній вдарив її по губі, внаслідок чого виступила кров. В той час, коли ОСОБА_9 його захищала від ОСОБА_11 , він встав і хотів вийти, дійшов до веранди, але ОСОБА_11 його наздогнав і продовжував бити. ОСОБА_9 підійшла і стала поміж них і поверталася то до нього, то до ОСОБА_11 обличчям, не давала їм битися. Після цього ОСОБА_11 відійшов, а він вийшов на двір, підійшов до погребу, де в нього є прибудова і заховався там, сів на камінь та запалив цигарку. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 голосно розмовляли, кричали, він зрозумів, що сварилися. Через 10-15 хвилин сварка стихла і він підійшов до веранди та через вікно заглянув, щоб побачити, що робиться у кухні. Він побачив, що ОСОБА_9 лежала на матраці, який був кинутий на підлозі між пічкою та ліжком, вкрита чимось темним, можливо своєю шубою, він точно не пам`ятає, а ОСОБА_11 сидів біля неї на тому ж матраці і розмовляв сам із собою. У ОСОБА_11 часто трапляються такі випадки, що коли він вип`є спиртного, то робиться агресивним, свариться, у зв`язку із чим він вважає, що краще до нього не підходити і не зачіпати. Побачивши, що ОСОБА_11 не спить, він повернувся назад до прибудови, знову запалив цигарку. Викуривши дві цигарки, він знову підійшов до веранди і через вікно побачив, що ОСОБА_11 лежав боком на матраці біля ОСОБА_9 , яка лежала горілиць. При цьому, ОСОБА_11 лежав ближче до печі, а ОСОБА_9 ближче до ліжка. Після цього він зайшов у літню кухню, побачив, що ОСОБА_11 спить, а ОСОБА_9 лежить з відкритими очима. Коли він підійшов ближче, то ОСОБА_9 повела очима за ним, але нічого не говорила, тому він вирішив лягати спати. Між матрацом і тумбочкою на підлозі, приблизно за півметра від того місця, де спав ОСОБА_11 , він побачив ножа, чий то ніж, не знає, бо в його будинку такого ножа не було. Він підійшов, підняв ніж з підлоги і закинув на комин над пічкою, а також взяв зі столу кухонний ніж і закинув на комин. Це він зробив для того, щоб ОСОБА_11 не вчинив якоїсь біди через агресивність від випитого спиртного, так як вважає, що останній міг його штрикнути ножем. Закинувши ножі на комин, він виключив світло і навпомацки пішов до ліжка. Переступивши через ОСОБА_9 , ліг на ліжко, лежав, почув, що ОСОБА_9 захропла, а потім і сам задрімав. Коли він прокинувся, то в кімнаті було темно. Він прислухався і не почув хропіння ОСОБА_9 , що його насторожило, так як остання завжди у сні хропіла через проблеми з носом, у зв`язку із чим вони і спали окремо, щоб йому не заважати. Він встав, навпомацки підійшов до вимикача, включив світло і побачив, що ОСОБА_9 лежить так само горілиць, вкрита до шиї чимось темним, руки в неї були розміщені вздовж тіла до живота, де складені. Підійшовши ближче, він схилився над ОСОБА_9 і побачив, що в неї були сині губи, а тіло було холодне. Після цього він розбудив ОСОБА_11 , сказав, що ОСОБА_9 холодна і що в неї сині губи. ОСОБА_11 сказав, щоб він залишив ОСОБА_9 у спокої. Проте, він почав робити їй штучне дихання, при цьому, робив масаж серця, натискав на груди, а потім дихав «рот в рот», але нічого не допомагало. Коли він робив ці маніпуляції, то відкрив якесь темне покривало, яким була вкрита дружина. Чи була ОСОБА_9 одягнута і в чому була одягнута, він не пам`ятає. Йому здається, що ОСОБА_9 була одягнута у щось світле. Тіло ОСОБА_9 він не рухав, не перевертав. Він не бачив слідів крові ні на тілі ОСОБА_9 , ні на матраці, на якому остання лежала, ні на підлозі біля матраца. Жодних ушкоджень чи ран на тілі чи обличчі ОСОБА_9 він також не бачив. ОСОБА_11 сказав, щоб він залишив ОСОБА_9 , бо їй вже нічим не можна допомогти. Він дуже злякався, переживав, що дружина раптово померла, хотів повідомити сина ОСОБА_9 ОСОБА_15 , а також брата ОСОБА_16 , свою сестру ОСОБА_12 , про що сказав ОСОБА_11 . Він запропонував ОСОБА_11 піти та повідомити брата ОСОБА_17 , що проживає у сусідньому селі. Після цього ОСОБА_11 вийшов з приміщення літньої кухні і кудись пішов, можливо у прибудову, щоб переодягнутися, а через кілька хвилин він побачив через вікно світло ліхтарика на долині, в кінці городу і зрозумів, що останній пішов у сусіднє село до брата ОСОБА_18 .

Також, обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що тяжко переживав через смерть дружини, хвилювався, не знав, що робити, кілька разів виходив на вулицю, сидів і палив цигарки одна за одною. Потім він вирішив зателефонувати ОСОБА_8 . Так як в нього не було грошей на рахунку, то ОСОБА_8 йому передзвонив і він повідомив ОСОБА_15 , що раптово померла його матір. Спершу ОСОБА_8 помовчав, а потім запитав, що могло статися і сказав, що приїде вранці. Потім він 2-3 рази телефонував своїй сестрі ОСОБА_19 , яка не відповідала на його дзвінки, а під ранок передзвонила сама. Він повідомив сестрі, що померла ОСОБА_9 і він не знає, що робити. ОСОБА_20 сказала, щоб він обов`язково повідомив у поліцію і викликав швидку медичну допомогу, а також повідомила, що дзвінки у поліцію та для виклику швидкої медичної допомоги безкоштовні. Він зателефонував на службу на номер «103» і в поліцію на номер «102», повідомив про смерть дружини, а також назвав себе. Вранці приїхав лікар швидкої медичної допомоги, поверхово оглянув ОСОБА_9 і сказав, що вона мертва. Він не бачив, щоб лікар відкрив те покривало, яким була вкрита ОСОБА_9 , а також лікар не рухав тіло останньої. Після лікаря приїхали поліцейські, які зайшли в літню кухню, побачили тіло ОСОБА_9 і вигнали його на двір. Один із поліцейських вийшов на двір, побачив, що він не вдягнутий і запропонував зайти і одягнутися. Він зайшов і тоді, як йому здається, одягнув свою куртку-камуфляж, зимові чоботи. Можливо, він одягнув куртку ще тоді, коли робив ОСОБА_9 штучне дихання, точно не пам`ятає, звідси і могли з`явитися краплі крові, виявлені поліцейськими при огляді куртки, у яку він був вдягнутий.

До того ж обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що коли поліцейські вигнали його на двір, то погрожували йому, потім завели на город за літньою кухнею і коли він присів, бо не міг стояти через хворобу, то вони його «гупали» по тілу, зокрема, по спині, по хребту, по ключиці, шарпали за рукав куртки, щоб він встав, кинули до землі. Так як в нього грижі хребта, то коли поліцейські його «гупали», то йому було дуже боляче, від чого він справив природну фізіологічну потребу прямо в штани. Вранці 07.02.2018 року приїхала його сестра ОСОБА_19 , яка, коли побачила, що поліцейські його били на городі, зробила їм зауваження, але вони і на неї кричали, обзивали нецензурними словами. Коли ж ОСОБА_19 повідомила, що вона йому рідна сестра, то вони перестали його бити в її присутності, але потім били ще в лікарні та у відділенні поліції.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що весь час перебував на дворі під час того, коли поліція оглядала літню кухню. Лише один раз його покликав поліцейський і запропонував перевернути тіло ОСОБА_9 . Він взяв ОСОБА_9 за ліву руку і перевернув на живіт, а потім так само за праву руку перевернув назад, коли про це попросив працівник поліції. ОСОБА_9 була до пояса роздягнута. Коли він перевертав тіло ОСОБА_9 , то побачив, що полилася кров з-під лівої руки і там була ранка. З цієї ранки на тілі ОСОБА_9 полилося не багато крові. Вже коли перевернув тіло ОСОБА_9 , то побачив на матраці і на землі маленькі калюжки крові.

Після цього, поліцейські повезли його в лікарню, там брали аналіз крові, тоді ж в лікарні з нього зняли куртку, светр, штани і все вилучили. Сестра ОСОБА_19 привезла йому інший одяг. Коли відібрали в нього аналізи, то поліцейські знову повезли його додому, погрожували, сказали, що якщо він не буде з ними співпрацювати, то піде в тюрму довічно, а якщо буде співпрацювати, то ненадовго. Так як його били працівники поліції і залякували, то він дуже злякався і не повідомляв про це своєму адвокату ОСОБА_21 , який був присутнім під час проведення слідчого експерименту. До того ж, цього адвоката він не запрошував, останній сам приїхав, але нічого йому не роз`яснив, не розповів, що потрібно робити і говорити поліцейським, просто був присутнім і мовчав. Будучи повністю заляканим, хворим, під час проведення слідчого експерименту він розказував і показував поліцейським все так, як записано на відео, бо надивився різних фільмів, тому придумав, що ОСОБА_9 била його макогоном, а він вдарив її ножем, коли наздогнав. На манекені показував, де знаходилася ОСОБА_9 , коли його вдарила, куди тікала, де він її наздогнав і вдарив ножем, так як боявся поліцейських, які пригрозили, що якщо він не покаже все на «ляльці», то вони зроблять «ляльку» з нього. Як сталося так, що він показав саме ті місця, де було виявлено кров, де знаходяться ножі, в яке місце вдарив ножем ОСОБА_9 , він не розуміє, вважає, що випадково все співпало, бо вони не сварилися того вечора із ОСОБА_9 , вона не била його макогоном і тим більше, він не бив її та не наносив удару ножем, оскільки не бажав смерті дружини. Звертає увагу суду на те, що саме під час судового розгляду він повідомляє правду про події, які мали місце 06.02.2018 року, а під час слідчого експерименту він все вигадував, так як боявся поліцейських, повідомляв поліцейським будь-що, щоб тільки останні від нього «відчепилися».

Адвокату ОСОБА_7 , яка здійснює його захист під час судового розгляду і здійснювала на слідстві, він довіряє, вона належним чином здійснює його захист, але він не розповів про побиття його поліцейськими і не побажав звертатися в прокуратуру чи поліцію з цього приводу, вважав, що не має сенсу.

Також, ОСОБА_5 показав, що не бачив, хто міг нанести ОСОБА_9 тілесне ушкодження, від якого вона померла, не може пояснити, чому всі події, які повідомив суду, пам`ятає до дрібниць, але не пам`ятає, в чому була одягнута ОСОБА_9 , коли виявив, що вона померла, чим було накрито тіло дружини, в який період часу він одягнув свою куртку, на якій пізніше виявлено краплі крові дружини.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що не може пояснити, звідки взялися краплі крові і сліди крові його дружини ОСОБА_9 на вхідних та міжкімнатних дверях в літній кухні. Він припускає, що коли ОСОБА_11 «гупав» його біля дверей у веранді, а ОСОБА_9 підійшла і стала поміж них, то з розбитої губи могла потрапити на двері і одвірок її кров.

В судових дебатах, в репліці після них та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину не визнав, вказавши, дослівно: «Прошу мене виправдати, я не робив цього…, якби побачив, що таке сталося, то викликав би швидку…, я не сподівався на таке…, вважаю себе невинуватим, бо, якби хотів позбутися ОСОБА_9 , то не рятував би її і не лікував, коли вона потрапила в ДТП, або коли її вкусив шершень, а у ОСОБА_9 була алергія, не доглядав би ОСОБА_9 в лікарні». Також, ОСОБА_5 просив його не судити, а призначити «щось друге», «меншу кару», зазначив, що він був тверезий, якби був п`яний, то б сказали, що він зробив через п`янку, але він не був п`яний, бо хворів і не пив.

Будучи допитаним під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що проживає у АДРЕСА_2 , проживала його матір ОСОБА_9 з вітчимом ОСОБА_5 . В січні-лютому 2018 року з ними також проживав брат матері та його дядько ОСОБА_11 , що він бачив, коли відвідував матір та вітчима. ОСОБА_11 конфліктував з матір`ю та вітчимом, так як зловживав спиртними напоями, внаслідок чого був агресивним. Одного разу він був свідком сварки ОСОБА_11 з матір`ю та вітчимом, під час якої ОСОБА_11 , який був на підпитку, погрожував, хапався за ножа. Його матір ОСОБА_9 також зловживала спиртними напоями, у зв`язку із чим вітчим ОСОБА_5 робив їй зауваження, інколи сварився, щоб вона не пила спиртного. В ніч з 06.02.2018 року на 07.02.2018 року, приблизно о пів на першу, на його мобільний телефон зателефонував вітчим, але він скинув виклик. Вітчим знову зателефонував. На другий телефонний дзвінок вітчима він відповів. ОСОБА_5 повідомив, що матір померла. Він дуже розхвилювався, сказав, що приїде пізніше. Приблизно о 6.00 годині 07.02.2018 року ОСОБА_5 знову до нього зателефонував і він повідомив, що виїжджає до нього. У домоволодіння вітчима він приїхав приблизно о 08 годині ранку. На подвір`ї та в літній кухні вже працювали працівники поліції, його в кухню спершу не пустили. Потім, коли поліцейські дозволили подивитися на тіло матері, то він побачив, що вона була заколота ножем. З ОСОБА_5 він того дня не спілкувався.

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що мав телефонну розмову із ОСОБА_11 , братом матері, яку записав на диктофон, а телефон із записом цієї розмови передав слідчому у справі. Цей аудіозапис розмови з ОСОБА_11 , на його думку, доводить той факт, що ОСОБА_11 проживав у будинку із його матір`ю та вітчимом, перебував на момент вчинення злочину у домоволодінні, що увечері перед смертю матері, між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 відбулася суперечка і останній побив ОСОБА_5 .

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що у нього працівниками поліції відібрано заяву про вчинення злочину, яку він добровільно прочитав, підписав, не мав ніяких зауважень, хоча не в повній мірі усвідомлював, що там написано через хвилювання з приводу смерті матері. Тиску на нього працівники поліції не чинили, але він писав заяву під їх диктовку. Тіла матері він спершу не бачив, поранення також не бачив. Заподіяні тілесні ушкодження матері він побачив пізніше, коли зайшов у кухню.

До того ж, потерпілий ОСОБА_8 вказав, що будь-яких претензій до ОСОБА_5 не має, так як не вірить, що злочин вчинив вітчим, у зв`язку із чим він неодноразово звертався до суду про взяття його на поруки. ОСОБА_5 він знає давно, та як останній проживав з матір`ю приблизно 20 років, виховував його, допомагав у всьому, є доброю і порядною людиною. Просить ОСОБА_5 не карати, а виправдати, так як обвинувачення базується на припущеннях.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнає вини, його винуватість у інкримінованому йому злочині доводиться та підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом.
Так, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду показав, що проживає на АДРЕСА_3 , в хуторі Грабовець Чернівецького району, приблизно за 20 метрів від домоволодіння, в якому живе ОСОБА_5 , тобто вони сусіди. ОСОБА_5 проживав спільно із ОСОБА_9 . Він часто бачив, що до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 приходив в гості брат останньої ОСОБА_11 , але він не бачив, щоб ОСОБА_11 в них постійно проживав. Часто він бачив, що ОСОБА_9 перебувала в стані сп`яніння. Так само ОСОБА_11 інколи приходив до ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння. 06.02.2018 року приблизно о 16-17 годині він пішов до криниці. Будучи біля криниці, що знаходиться приблизно за 50 метрів від домоволодіння ОСОБА_5 , він почув сварку, яка лунала з домоволодіння ОСОБА_5 , зокрема, почув у сварці жіночий голос і впізнав ОСОБА_9 , остання голосно кричала і сварилася на когось, але слів не розчув. Це не був зойк чи крик про допомогу, він зрозумів, що то була сварка. З ким сварилася ОСОБА_9 , він не знає, так як нікого не бачив. Коли від криниці він вже повернувся на своє подвір`я, то сварка припинилася. Після цього він зайшов у будинок і вже нічого не чув, а вранці ІНФОРМАЦІЯ_2 дізнався, що ОСОБА_9 померла. Коли в домоволодіння до ОСОБА_5 приїхали працівники поліції, він був запрошений ними в якості понятого при огляді місця події. Спершу оглядалася літня кухня, вона складається із однієї кімнати, в якій є ліжко, стіл, кухонне приладдя. При огляді був присутній ще один понятий, поліцейські, експерт. У літній кухні на підлозі на матраці він бачив труп ОСОБА_9 , який ногами був повернутий в напрямку до дверей. ОСОБА_9 лежала обличчям догори, на ній був одягнутий светр. Крові біля трупа він не бачив. Слідчий показав, де є два ножі і макогін, а потім у його присутності поклав на стіл і запакував у прозорі пакети. Слідів крові на ножах та макогоні він не помітив. Інших предметів йому та іншому понятому слідчий не показував. Приблизно о 20 годині того ж дня він знову був запрошений понятим, коли ОСОБА_5 показував, як відбувалися події напередодні ввечері. Спершу всі присутні та ОСОБА_5 були у будинку і в цей час слідчий довго щось зачитував, але він не зрозумів, що. Про те, що він не зрозумів, що читав слідчий, нікому не повідомив, але на все дивився, а потім підписував документи, які надав слідчий. З будинку ОСОБА_5 сказав іти в літню кухню і всі перейшли, але в якій послідовності йшли, не пам`ятає. У приміщенні кухні в кімнаті поліцейський тримав у руках манекен, а ОСОБА_5 показав, де стояла ОСОБА_9 і як та куди поставити манекен. Так, манекен був неподалік від дверей у положенні стоячи, приблизно за 2 метри від ОСОБА_5 , який палицею, яку тримав у руці, наніс удар в груди манекена. При цьому, ОСОБА_5 сам добровільно усе показував, без будь-якого примусу і вказівок учасників слідчої дії, не був у кайданках, вільно пересувався і його ніхто не утримував;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що проживає на АДРЕСА_4 , приблизно за 500 метрів від домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_5 . Йому відомо, що ОСОБА_5 проживав із ОСОБА_9 . ОСОБА_5 та ОСОБА_9 жили в літній кухні, а на подвір`ї ще є будинок. Щоб із ними ще хтось проживав, він не бачив. 06.02.2018 року приблизно о 16-17 годині він заходив до ОСОБА_5 за цигаркою та сірниками. Чи був хтось у той вечір в будинку, він не бачив, так як зайшов у літню кухню. В літній кухні були тільки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_9 лежала на підлозі на матраці коло печі, нічим не вкрита. ОСОБА_9 сопіла, тому він зрозумів, що вона спала. Ні на ОСОБА_5 , ні на ОСОБА_9 він не бачив тілесних ушкоджень та слідів крові. Сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 він не чув. Взявши цигарки і сірники у ОСОБА_5 , він пішов додому і більше не бачив ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_9 ;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду показав, що проживає в с. Сокіл Чернівецького району. Він знає ОСОБА_5 з дитинства, а ОСОБА_9 знав приблизно 15 років, з того часу, як остання почала проживати з ОСОБА_5 . ОСОБА_9 часто приходила до нього випити вина, яке він сам робив із винограду. Він також давав їй вина додому для ОСОБА_5 . Часто він бачив, що ОСОБА_9 приходила ночувати до його сусідів ОСОБА_24 або ОСОБА_25 , як йому було відомо від останніх, через те, що ОСОБА_5 її бив, коли вона приходила додому в стані алкогольного сп`яніння. Він тільки одного разу був свідком сварки та бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Так, восени 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 прийшли в с. Сокіл отримати пшеницю за оренду земельних ділянок і зайшли до нього, він пригостив їх вином. Коли вони випили вина, поїли, то ОСОБА_5 сказав, щоб ОСОБА_9 йшла отримувати пшеницю, але остання хотіла ще випити і не йшла, після чого ОСОБА_5 почав бити ОСОБА_9 кулаками в груди, вона тікала, а ОСОБА_5 наздоганяв, кричав нецензурні слова. ОСОБА_11 також купував у нього вино. У ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були добрі відносини, вони інколи в нього разом пили вино, розмовляли. Про смерть ОСОБА_9 він дізнався вранці 07.02.2018 року і пішов на хутір, бо вважав, що будуть потрібні люди, щоб викопати яму на цвинтарі, і він хотів запропонувати допомогу. На подвір`ї він бачив ОСОБА_5 , поліцейських;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що проживає в АДРЕСА_2 , в будинку, в якому проживали ОСОБА_5 та його сестра ОСОБА_9 . ОСОБА_5 він знає приблизно 20 років. Часто він приходив у гості до сестри, інколи ночував, спав на матраці на підлозі у кухні, коли було холодно, а коли було тепло, то інколи ночував у будинку. 06.02.2018 року він прийшов до ОСОБА_9 і вони пішли допомогти носити дрова до її знайомої на прізвисько « ОСОБА_13 ». Дрова вони носили весь день. Господиня давала їм випити, а також дала із собою літру самогону. Ввечері вони прийшли в домоволодіння ОСОБА_5 , вирішили ще випити. Зайшовши в літню кухню, він побачив ОСОБА_5 . Не пам`ятає, чи лежав ОСОБА_5 на ліжку, чи сидів біля столу. Коли вони сіли вечеряти, то, на його думку, ОСОБА_5 також сів до столу, як і він, а ОСОБА_9 стояла, бо стільців було тільки два. ОСОБА_5 випив одну чарку горілки і більше не хотів. Він випив три чарки горілки, а ОСОБА_9 дві чарки горілки. Кожен сам собі наливав у чарку горілку, коли хотів випити. ОСОБА_9 хотіла випити ще одну чарку горілки, але він зробив їй зауваження, що з неї досить, так як йому не подобалося, що вона вживає спиртні напої. Він неодноразово просив сестру, щоб вона не випивала. Проте, він з сестрою не сварився, не бив по руці того вечора. Також, він у той вечір не сварився з ОСОБА_5 і не бив останнього. Взагалі, між ним і сестрою та ОСОБА_5 сварки у той вечір не було. Він пам`ятає, що була сварка між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , але не знає її причини. Раніше між ним та ОСОБА_5 часто були сварки та непорозуміння через те, що останній, на його думку, погано відносився до ОСОБА_9 . Був випадок, коли ОСОБА_5 штрикнув його ножем, але він у міліцію не звертався. Кілька років тому ОСОБА_5 напав на нього з вилами, після чого він вже звернувся у міліцію і ОСОБА_5 засудили. Увечері 06.02.2018 року він дуже сп`янів, тому залишився ночувати у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 і ліг спати на матраці на землі в літній кухні. ОСОБА_9 і ОСОБА_5 також були в літній кухні. Під час їх вечері в літню кухню ніхто не приходив. Коли ОСОБА_5 і ОСОБА_9 полягали, він не чув. Також, він не відчув, коли ОСОБА_9 лягла біля нього на матрац. В ніч на 07.02.2018 року він прокинувся приблизно о 02 годині по фізіологічній потребі. Коли він прокинувся і сів, то побачив, що ОСОБА_9 лежала біля нього на матраці зі сторони ліжка, обличчям догори. Світло у кімнаті було включене і він звернув увагу, що обличчя ОСОБА_9 було бліде. Йому не сподобався вигляд сестри і він її поштовхав, щоб розбудити. Коли ОСОБА_9 не прореагувала на його дії, він покликав ОСОБА_5 , який лежав на ліжку, що знаходилося поруч із матрацом, та сказав, що йому не подобається вигляд сестри. ОСОБА_5 не спав, а просто лежав. Коли він покликав, то ОСОБА_5 піднявся із ліжка і підійшов та присів біля ОСОБА_9 на матрац, почав натискати руками на груди ОСОБА_9 , робити їй масаж серця і штучне дихання. Після цього ОСОБА_5 сказав йому, що сестра мертва і щоб він ішов у с. Борівку до брата ОСОБА_16 і повідомив цю звістку. Він так і не зрозумів, яка була причина смерті сестри, видимих тілесних ушкоджень чи крові не бачив. Коли ОСОБА_5 робив штучне дихання, то не роздягав ОСОБА_9 . Він одягнувся і пішов пішки у с. Борівку, а повернувся вже вранці 07.02.2018 року, приблизно о 09-10 годині, разом із братом та дружиною останнього. Протягом дня він знаходився в домоволодінні ОСОБА_5 , у якому також були ОСОБА_5 , поліцейські, лікар, сестра ОСОБА_5 ОСОБА_19 , племінник ОСОБА_8 , ОСОБА_26 , ОСОБА_22 . Разом із ОСОБА_19 він возив труп сестри ОСОБА_9 на медекспертизу. В машині швидкої допомоги він бачив труп сестри, яка була роздягнута до пояса, в штанах. Він побачив на грудях ОСОБА_9 з лівого боку маленьку рану і небагато крові. Про причини смерті сестри він нікого не питав. Увечері він прибирав у літній кухні, а інші родичі прибирали в будинку, бо мав відбутися похорон. Коли він прибирав матрац у літній кухні, то побачив на ньому сліди крові, а також сліди крові були на підлозі біля матрацу. Цей матрац він переніс у веранду будинку і там залишив;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка суду показала, що проживає в с. Саїнка Чернівецького району. В неї на квартирі проживає ОСОБА_8 . Вночі із 06.02.2018 року на 07.02.2018 року, приблизно за 10 хвилин до 01 години, у ОСОБА_8 задзвонив мобільний телефон, потім ще раз. Коли ОСОБА_8 включив телефон на голосний зв`язок, то вона почула голос ОСОБА_5 , який був дуже схвильований і сказав: «Діма, померла мама». ОСОБА_8 почав плакати, дуже розхвилювався. Потім він зателефонував до ОСОБА_5 , запитав, яка причина смерті, так як напередодні вони розмовляли із ОСОБА_5 по телефону і все було добре. Що відповідав ОСОБА_5 , вона не почула. ОСОБА_8 сказав ОСОБА_5 , що приїде вранці. 07.02.2018 року приблизно о 05.30 годині ОСОБА_5 знову зателефонував і ОСОБА_8 та вона зібралися і поїхали на хутір Грабовець. Коли вони приїхали в домоволодіння ОСОБА_5 , то останній був схвильований, видимих тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила. Одягнутий ОСОБА_5 був у сорочку, светр та штани. Поліцейські їх у літню кухню, де був труп ОСОБА_9 , не впустили. Їй відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 жили на хуторі Грабовець вдвох, інші особи з ними не проживали. Інколи зимою в них ночував ОСОБА_11 , який не має власного дому. Хоч ОСОБА_5 і ОСОБА_9 говорили про те, що не хотіли, аби ОСОБА_11 в них залишався ночувати, але останній інколи ночував, вони його не могли вигнати взимку і в холод із людяності. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 обоє часто вживали спиртні напої, але не сварилися, не билися;
- показаннями свідка ОСОБА_27 , яка суду показала, що обвинувачений ОСОБА_5 є її братом. ОСОБА_5 проживав на АДРЕСА_2 , у будинку, що належить їх матері ОСОБА_28 , котра тяжко хворіла і проживала з нею у с. Мурафа Шаргородського району. Брат проживав спільно із ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу понад 20 років. Останнім часом вони обоє не працювали, тому вона щотижня приїздила навідати брата, купувала їм продукти, інколи одяг. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 добре ставилися один до одного, не дивлячись на те, що ОСОБА_9 дуже зловживала спиртними напоями, але ОСОБА_5 та вона як могли підтримували ОСОБА_9 . В грудні 2017 року у ОСОБА_29 та ОСОБА_9 почав проживати брат останньої ОСОБА_11 , так як було дуже холодно, а він не мав власного житла. При цьому, ОСОБА_9 попросила у ОСОБА_5 дозволу на проживання свого брата. ОСОБА_5 погодився, щоб ОСОБА_11 не ходив десь та не замерз. Проте, як їй відомо, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 дуже сварилися між собою, навіть билися одного разу. ОСОБА_5 був засуджений за те, що наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 в ході сварки та бійки. При цьому, ОСОБА_11 також наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 , але брат з цього приводу не звертався у міліцію. 05.02.2018 року вона приїздила навідати брата, оскільки їй зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила, що у ОСОБА_5 сильний кашель з кров`янистими виділеннями. Вона пересвідчилася, що ОСОБА_5 дійсно дуже хворий і домовилася з ним, що приїде 08.02.2018 року та завезе його в лікарню, після чого поїхала до себе додому в с. Мурафа Шаргородського району. В ніч з 06.02.2018 року на 07.02.2018 року ОСОБА_5 їй зателефонував на мобільний телефон приблизно о першій годині ночі, але вона не відповідала на дзвінок, так як напередодні дуже зморилася, здійснюючи догляд за онкохворою матір`ю ОСОБА_28 . Вона передзвонила братові приблизно о 04-05 годині ранку 07.02.2018 року і на її запитання про те, що сталося та у зв`язку із чим він телефонував їй серед ночі, ОСОБА_5 повідомив, що померла його дружина ОСОБА_9 і він не знає, що робити. Вона пояснила братові, що необхідно зателефонувати у поліцію та в лікарню. Проте, ОСОБА_5 повідомив, що у нього немає коштів на телефоні, щоб повідомити в поліцію чи в лікарню, на що вона роз`яснила, що дзвінки на номери «102» і «103» безкоштовні. Також, ОСОБА_5 сказав, що не має одягу, щоб поховати дружину і щоб вона щось привезла. Вона сказала братові, що виїжджає до нього. Приблизно через годину вона знову зателефонувала до брата і той повідомив, що додзвонився і в поліцію, і в лікарню, і що вже приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги та поліцейські. По дорозі вона ще раз телефонувала до брата, але відповів їй уже не ОСОБА_5 , а поліцейський і сказав на цей номер не телефонувати. Коли вона приїхала в хутір Грабовець до домоволодіння матері, то побачила, що ОСОБА_5 сидів під літньою кухнею на подвір`ї, але її до нього не підпустили працівники поліції. Вона побачила, як поліцейські повели ОСОБА_5 за кухню і пішла за ними та побачила, що один із поліцейських «тріпав» ОСОБА_5 , а другий вдарив ногою і сказав, щоб признавався, чим вдарив ОСОБА_9 , можливо виделкою. Брат був заляканий. Вона втрутилася і сказала, щоб поліцейські припинили побиття брата, на що останні обізвали її нецензурними словами, але коли вона повідомила, що є сестрою ОСОБА_5 , то після цього при ній братові побоїв більше не наносили. При цьому, ОСОБА_5 зовсім не міг стояти на ногах, присів. Далі поліцейський покликав водія швидкої меддопомоги, підняв на ОСОБА_5 одяг і водій обмацував тіло брата і сказав, що на ребрах останнього щось є, а на спині вона сама побачила синець. Потім працівники поліції запропонували їй автомобілем швидкої меддопомоги везти труп ОСОБА_9 на розтин в відділення СМЕ в м. Могилів-Подільський, на що вона погодилася. Коли вона перебувала в м. Могилів-Подільський, то їй зателефонував ОСОБА_8 і сказав привезти для ОСОБА_5 штани, бо його напевно так сильно ударили, що він справив фізіологічну потребу. Ввечері в домоволодінні відбувався експеримент. Вона дозволу на його проведення в будинку та в літній кухні не надавала, власноручно нічого не писала, так як будинок їй не належить. Якісь документи підписала поліцейським на їх вимогу, щоб не били брата. Під час експерименту ОСОБА_5 відповідав на запитання, показував і розповідав так, як пропонували поліцейські, бо був заляканий ними, вони йому погрожували. Під час експерименту був адвокат ОСОБА_21 , але він не надавав братові ніякої юридичної допомоги. З приводу того, що брата побили працівники поліції і погрожували йому, нікуди не повідомляла та не скаржилася ні усно, ні письмово.
Крім показань потерпілого, свідків, допитаних в судовому засіданні, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доводиться відомостями, що містяться у досліджених в судовому засіданні доказах, зокрема:
- відомостями, що містяться у витягу з кримінального провадження, з яких вбачається, що 07.02.2018 року о 13:39 годині внесено до ЄРДР повідомлення зі служби 102 о 05 годині 42 хвилини в ЧЧ Чернівецького ВП про виявлення у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 трупу співмешканки ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті. Кваліфікація злочину ч.1 ст.115 КК України (а.с.222 т.1);

- відомостями, що містяться в рапорті чергового СРПП №1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, який зареєстрований 07.02.2018 року за №193 в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Чернівецького ВП про надходження 07.02.2018 року о 05:42 повідомлення зі служби «102» про те, що 07.02.2018 року о 05 годині 39 хвилин від ОСОБА_5 з телефону № НОМЕР_1 надійшло повідомлення про смерть ОСОБА_9 за адресою с. Грабовець Чернівецького району Вінницької області, причина смерті невідома (а.с.223 т.1);

- відомостями, що містяться у повідомленні головного лікаря філії КУ «ТМО «Вінницький обласний центр медичної допомоги та медицини катастроф» «Могилів-Подільської станції екстреної медичної допомоги» від 06.04.2018 року за №104, з яких убачається, що до Чернівецького відділення екстреної медичної допомоги 07.02.2018 року о 5 годині 45 хвилин надійшло звернення від ОСОБА_5 з телефону НОМЕР_1 . Зміст повідомлення: «Померла жінка ОСОБА_9 , 52 роки, я вже повідомив в поліцію, я її чоловік ОСОБА_5 ». На виклик виїздив фельдшер Чернівецького відділення екстреної медичної допомоги ОСОБА_30 (а.с.61 т.1);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.02.2018 року, з якого вбачається, що 07.02.2018 року слідчий СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_31 прийняв від ОСОБА_8 заяву «про вбивство матері ОСОБА_9 » наступного змісту: «07.02.2018 в житловому будинку, що в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 за допомогою кухонного ножа наніс удар в тіло ОСОБА_9 , внаслідок чого остання загинула». В п.6 протоколу прийняття заяви вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 зазначив особу, яку підозрює у вчиненні злочину ОСОБА_5 . Крім того, потерпілий вказав, що у протоколі все зазначено вірно і він не має зауважень (а.с.224, т.1);

- заявою ОСОБА_19 , написаною власноручно, про те, що вона надає добровільну згоду працівникам поліції на огляд домоволодіння АДРЕСА_2 для проведення слідчої дії «Огляд місця події». При цьому, із заяви вбачається, що вона написана ОСОБА_19 власноручно (а.с.225 т.1);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 07.02.2018 року з ілюстративними фототаблицями, відповідно до яких місцем події є домоволодіння за АДРЕСА_2 . Домоволодіння по периметру парканом не огороджене, лише в деяких місцях огороджене складеним гіллям, а з лівої сторони від дороги поламаним дерев`яним штахетним парканом. При вході в домоволодіння на відстані 6 м. знаходиться одноповерховий цегляний будинок розміром 8-7 м.кв., пофарбований у бірюзовий колір, а кути в білий колір. Далі ліворуч на відстані 3 м. знаходиться одноповерхова будівля літньої кухні з прибудованою верандою, яка має розмір 6х10 м., пофарбована в зелений колір. Ліворуч від літньої кухні знаходиться дерев`яний сарай під дрова, двері в якому відчинені, обстановка не порушена. З тильної сторони веранди знаходиться вхід в будинок, який здійснюється через двохстулкові дерев`яні двері з верхніми скляними тафлями без пошкоджень, на момент огляду яких права сторона відчинена навстіж. На передній поверхні на відстані 1,20 м. від низу бетонного ганку розміром 1х1,5 м. знаходиться два прикріплених металевих кільця паралельно один одному на рамі дверей для навісного замка. На правій дверній стулці вхідних дверей на внутрішній нижній частині знаходиться слід речовини бурого кольору у вигляді потічку розміром 5 см. При вході знаходиться приміщення веранди, розміром 2х4 м., в якій по ходу руху знаходяться зліва направо стілець, на якому пластмасове відро, електроплита, різні предмети побуту, зокрема електро- та газова плити, посуд, дерев`яна лава та стіл з різним посудом. По праву сторону веранди, ближче до вхідних дверей, знаходяться двостулкові дерев`яні двері з внутрішнім врізаним замком без пошкоджень, права стулка яких відчинена навстіж. На внутрішній частині даних дверей на відстані від низу 1,30 м. знаходиться слід речовини бурого кольору неправильної форми в діаметрі 1 см. При вході в двері знаходиться кімната розміром 3х4 м., посередині якої на підлозі застелений забруднений матрац, розміром 1,2х3 м., на якому знаходиться тіло жінки в лежачому положенні на спині ногами в сторону вхідних дверей в кімнату. На тілі наступний одяг: чоловіча сорочка бірюзового кольору, ґудзики якої не застебнуті, забруднена в дільниці лівого паху, на якій численні накладення бурого кольору, в цій дільниці тканина сорочки не пошкоджена; спортивні штани чорного кольору, рейтузи чорного кольору, жіночі плавки білого кольору, на лівій нозі шкарпетка бордового кольору, на правій чорного. Одяг на тілі знаходиться у звичайному стані. Трупне заклякання виражене у всіх группах м`язів, трупні плями бурого кольору розташовані на задній поверхні тулуба та кінцівок. На трупі наявні тілесні ушкодження: три садна біля правого краю ротового отвору невизначеної форми бурого кольору, поверхня розташована нижче навколишньої шкіри. Садна приблизно розміром 1,1х1,3 см., 0,9х0,4 см., 0,3х0,3 см. Аналогічні садна на кінчику носа зліва приблизними розмірами 1х0,6 см. Подібне садно на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині приблизними розмірами 3х1,5 см. У верхньому зовнішньому квадранті лівої молочної залози рана веретеноподібної форми розміром 1,7 см. з довжником зверху донизу, краї рани рівні, нижній кут гострий, верхній «П»-подібний. При натискуванні рани витікає рідка кров. При натискуванні ознак зламів кісток обличчя, черепу, верхніх та нижніх кінцівок, грудини немає. Також не виявлено ушкоджень щитоподібного хряща та під`язикової кістки, язик розташований в порожнині роту. Виявлений труп ОСОБА_9 . Труп направлено на розтин в морг СМЕ Могилів-Подільського відділення. По ходу руху в кімнаті ліворуч знаходиться дерев`яний стіл, накритий клейонкою, на якому наявний посуд із залишками їжі, далі дерев`яний стілець, на спинці якого накладена спортивна кофта. На підлозі знаходиться пакет з хлібом, порозкидане взуття. Далі знаходиться металеве ліжко, на якому одяг та хаотично складені ковдри, подушки, простирадла в забрудненому стані. Також в приміщенні кімнати наявний телевізор, зверху на який складені хустки. Справа знаходиться піч розміром 50 см.х1,5 м., далі наявний дверний отвір, який веде в кімнату на вході. В кімнаті все хаотично розкидано. З місця події вилучено: 1) з внутрішньої сторони вхідних дверей слід речовини бурого кольору, поміщено в білий паперовий конверт; 2) слід речовини бурого кольору з внутрішньої частини вхідних кімнатних дверей, поміщено в білий паперовий конверт; 3) змив речовини бурого кольору з підлоги біля трупа ОСОБА_9 , упакований в білий паперовий конверт; 4) сорочку з трупа ОСОБА_9 з плямами речовини бурого кольору, поміщено в жовтий паперовий конверт; 5) мобільний телефон «НОКІА» сіро-голубого кольору, вилучений із столу в кімнаті, де знаходився труп, який упаковано в спецпакет НП України №0028985; 6) з верхньої частини комина печі в кімнаті, де знаходиться труп, вилучено два кухонні ножі: ніж №1 із пластмасовим руків`ям жовтого кольору, закріпленим алюмінієвими заклепками, загальною довжиною 19 см., довжиною леза 9 см., шириною 2 см.; ніж №2 із литим металевим руків`ям, загальною довжиною 22 см., довжиною леза 12,5 см., шириною 1,5 см., на кінці леза з правої сторони знаходиться слід речовини бурого кольору приблизно 1,5 см. Руків`я обох ножів обгорнуті марлевою тканиною та фольгою зверху, упаковані в білий паперовий конверт; 7) дерев`яний макогін, виявлений під столом в кімнаті, де лежить труп, довжина макогона 38 см., посередині вирізьблене руків`я, з двох сторін макогін має випуклу форму, поміщений в два жовтих пакети. Протокол огляду місця події підписаний усіма його учасниками: слідчим, ОСОБА_19 , експертами, понятими, заяв та зауважень від яких не поступило. Огляд місця події здійснювався 07.02.2018 року з 09.05 години до 12.40 години (а.с.226-228, 230-235 т.1);
- відомостями, що містяться в протоколі огляду трупа від 07.02.2018 року, який проводився у приміщенні Могилів-Подільського міжрайбюро СМЕ слідчим Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_32 , відповідно до якого зафіксовано та описано одяг, в який була одягнута ОСОБА_9 , зокрема, рейтузи чорного кольору та носки. Верхня частина тулуба трупа без одягу. При огляді трупа виявлено по правому краю рота три садна з буро-сухою поверхнею розміром 1х0,2 см., 0,3х0,3 см., 0,9х0,3 см. Аналогічні садна містяться на кінчику носа зліва, розміром 1х0,5 см., садна по задній поверхні правого передпліччя. У верхньому зовнішньому квадранті лівої молочної залози убачається рана веретеноподібної форми з вертикальним довжником розміром 1,7х0,3 см., краї рани рівні, нижній кінець гострий, верхній «П»-подібний, справа наявний синець 2х1,5 см., з рани тече рідка кров. Інших пошкоджень трупа немає. При розтині встановлено в четвертому міжребер`ї скрізну рану, в серцевій сорочці згорток крові 50 мл., в лівій плевральній порожнині згорток крові приблизно 300 мл. та рідка кров приблизно 800 мл. В серцевій сорочці по передній лівій поверхні скрізне пошкодження 1,7х0,5 см. Вбачається скрізне пошкодження печінки, легеневої артерії у місці над клапанами. При огляді трупа ОСОБА_9 за допомогою фрагмента бинта фізрозчином зроблено змиви з обох рук останньої та за допомогою ножиців зроблено зрізи нігтів з обох рук, відібрано дактилоскопічну карту рук ОСОБА_9 , та поміщено до спецпакету НП №4396109. З плевральної порожнини відібрано зразок крові ОСОБА_9 ємкістю 20 мл., який поміщено до скляної банки, опечатано і поміщено до спецпакету НП №0041235 (а.с.237-240 т.1);
- постановою прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури від 07.02.2018 року за матеріалами кримінального провадження №0000051 від 07.02.2018 року про отримання зразків крові для проведення експертизи у ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.241, 245 КПК України, тобто у порядку, передбаченому для освідування особи та отримання зразків для експертизи (а.с.241 т.1);
- заявою ОСОБА_5 від 07.02.2018 року про надання добровільно, без будь-якого тиску, для огляду та вилучення його зимової камуфляжної куртки та його генетичних, біологічних, дактилоскопічних зразків для проведення судових експертиз (а.с.242 т.1);
- відомостями, що містяться в протоколі отримання зразків для експертизи від 07.02.2018 року у ОСОБА_5 , яке відбувалося в порядку, передбаченому ст.ст.242, 245 КПК України слідчим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_31 , з яких вбачається, що у ОСОБА_5 відібрано 20 мл. венозної крові за допомогою шприца (а.с.243, т.1);
- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 07.02.2018 року, з яких вбачається, що огляд місця події здійснювався з 17.20 години до 18.10 години, слідчим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_31 , об`єктом огляду є кабінет приймального відділення Чернівецької ЦПЛ, в якому присутній ОСОБА_5 , одягнутий у момент огляду в камуфляжну куртку зеленого кольору, зимові ватні штани, чоботи зимові чорного кольору. Під курткою ОСОБА_5 одягнутий в светр сірого кольору. Під час проведення огляду ОСОБА_5 добровільно надав працівникам поліції камуфляжну куртку зеленого кольору для огляду та вилучення. При огляді встановлено, що на куртці наявні плями і сліди речовини бурого кольору. В подальшому під час проведення огляду у ОСОБА_5 було отримано нігтьові зрізи з обох рук, які поміщено до паперового конверту; змиви з обох рук, які поміщені до паперового конверту; за допомогою вати вилучено зразки букального епітелію, які поміщено до паперового конверту; з рук ОСОБА_5 вилучено дактилоскопічні папілярні візерунки пальців обох рук, поміщені до конверту (а.с.244, т.1);

- постановою про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 07.02.2018 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речових доказів вилучені при оглядах місця події докази та добровільно виданий ОСОБА_5 одяг, у який він був одягнутий під час вчинення злочину, а саме: три сліди речовини бурого кольору; сорочку із плямами речовини бурого кольору із трупа ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «НОКІА» сіро-голубого кольору; два кухонні ножі, відповідно, з пластиковою та металевою ручками і зі слідами речовини бурого кольору; дерев`яний макогін довжиною 38 см; куртку зеленого кольору; штани темного кольору (а.с.245, т.1);
- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 21.02.2018 року, якою накладено арешт на речі та предмети, які вилучені під час проведення оглядів місця події 07.02.2018 року, та які добровільно видані ОСОБА_5 07.02.2018 року, зокрема, на: 3 (три) сліди речовини бурого кольору; сорочку із плямами речовини бурого кольору із трупа ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «НОКІА» сіро-голубого кольору; два кухонні ножі, відповідно, з пластиковою та металевою ручками та зі слідами речовини бурого кольору; дерев`яний макогін довжиною 38 см.; куртку зеленого кольору; штани темного кольору так як вони є предметами злочину, а також можуть бути речовими доказами по кримінальному провадженню, тому незастосування вказаного заходу може призвести до їх втрати, пошкодження, або інших наслідків, що перешкодять кримінальному провадженню (а.с.246-247, т.1);
- власноручно написаною 07.02.2018 року ОСОБА_19 заявою про надання добровільної згоди працівникам поліції на проведення слідчої дії, а саме, слідчого експерименту за адресою: хутір Грабовець, вул. Польова, 10, Чернівецького району (а.с.5 т.2);
- відомостями, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту у хуторі Грабовець на вул. Польова, 10, Чернівецького району 07.02.2018 року за участі підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_21 , що діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної допомоги (а.с.1 т.2), з яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 присутнім учасникам слідчої дії розповів про обставини вчинення вбивства ОСОБА_9 , а після розповіді дав згоду і на місці вказав та продемонстрував всі дії, пов`язані із вчиненням злочину, відповів на поставлені учасниками слідчої дії питання. Від учасників слідчої дії та понятих не поступило заяв та зауважень. Здійснювалося фіксування слідчої дії за допомогою цифрової камери з електронним носієм, відеоінформація з якої скопійована на DVD-R-диск, який приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с.6-8 т.2);
- безпосереднім переглядом судом та учасниками кримінального провадження електронного носія DVD-R-диска, який приєднано до матеріалів кримінального провадження і на якому міститься відеоінформація здійснення фіксування слідчої дії слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 (а.с.8 т.2), з якого вбачається, що слідчий експеримент розпочато о 19:37 годині, а закінчено о 20:25 годині 07.02.2018 року. При цьому слідчий у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_33 представився та представив усіх учасників слідчої дії, роз`яснив права та обов`язки, з`ясував у всіх учасників, чи зрозумілі права та обов`язки, ОСОБА_19 представлена як особа, яка написала заяву про надання добровільної згоди і дозволу на проведення цієї слідчої дії, остання повідомила слідчому, що будинок належить її батькам, в якому проживав ОСОБА_5 з ОСОБА_9 . Місцем, у якому розпочато слідчий експеримент, є житловий будинок по АДРЕСА_2 , на хуторі Грабовець Чернівецького району. Слідчим ОСОБА_34 з метою уточнення та перевірки відомостей про вчинення ОСОБА_5 злочину, запропоновано останньому показати на місці події та розповісти про обставини вчинення злочину, дії, спрямовані на вчинення злочину, за допомогою, в тому числі манекена, який імітуватиме тіло ОСОБА_9 , та шматка дерев`яної палиці, яка імітуватиме ніж. Будучи в будинку ОСОБА_5 повідомив, що він та його дружина ОСОБА_9 проживали у літній кухні, яку використовували для постійного в ній проживання. 06.02.2018 року його дружина ОСОБА_9 приблизно о 16 годині кудись пішла, а повернулася приблизно о 22-22:15 годині «готова», тобто п`яна, при цьому стан алкогольного сп`яніння був сильним, вона не могла стояти та трималася за ліжко, на якому він лежав. Побачивши, що ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння, він зробив їй зауваження, щоб вона не ходила п`яна по селу, не ганьбилася сама та не ганьбила цим і його. У відповідь на це ОСОБА_9 почала висловлюватися до нього нецензурними словами. Він звик, що дружина часто нецензурно висловлюється, і ліг спати, а ОСОБА_9 ще «крутилася», тобто ходила по кімнаті. Після цього він звернувся до ОСОБА_9 , щоб лягала спати, але остання знову почала висловлюватися нецензурними словами, тому він вскочив з ліжка до неї, а вона схопила макогін і «перетягнула» його ним по ребрах, тобто нанесла тілесні ушкодження. Він схопив ніж на столі і попрямував за ОСОБА_9 , яка побачила ніж і, можливо злякавшись нанесення їй тілесних ушкоджень, почала утікати. Біля дверей веранди він її зловив, притиснув біля одвірка і «штрикнув» ножем, який був у лівій руці, в лівий бік її грудей, десь в область серця. Після нанесеного удару ножем ОСОБА_9 поступово присіла, сварилася з ним, на що він сказав, щоб ішла вже спати. Сам він пішов у кімнату літньої кухні, виключив світло і ліг на ліжко, а ОСОБА_9 залишив сидіти там же біля дверей, що ведуть на вулицю. ОСОБА_9 самостійно прийшла через певний час і лягла спати на матраці. Приблизно о 01 годині ночі він прокинувся, почув, що ОСОБА_9 хропить. Він знову заснув і прокинувся приблизно о 5-5:30 годині ранку. Коли він встав, то побачив, що ОСОБА_9 посиніла, ніби хрипіла. Він спробував зробити їй масаж серця, застосовував дихання «рот в рот», але нічого не допомогло. Спершу він викликав швидку медичну допомогу, а потім поліцію.
На запитання слідчого ОСОБА_35 про те, чи розумів, що наносячи удар ножем в область серця, він наносить удар у життєво важливий орган, що може спричинити смерть і чому відразу не викликав швидку медичну допомогу, підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що це розумів, але дружина вже так йому набридла, що він нічого не хотів, ним «тіпало» від поведінки ОСОБА_9 , можливо, що він не контролював свої дії, але умислу вбити дружину не мав.
Після пропозиції слідчого ОСОБА_35 продемонструвати на місці на манекені та шматком деревини, яким чином та де він наносив удар ОСОБА_9 , ОСОБА_5 запропонував учасникам слідчої дії пройти із будинку до літньої кухні, через веранду літньої кухні провів у кімнату. У кімнаті літньої кухні ОСОБА_5 вказав на ліжко, на якому він лежав 06.02.2018 року ввечері та пояснив, що сварка із ОСОБА_9 відбувалася саме біля цього ліжка, при цьому ОСОБА_9 трималася за ліжко, висловлювалася у його адресу нецензурними словами. Також, ОСОБА_5 вказав на місце під столом, що знаходиться у кімнаті, де ОСОБА_9 взяла дерев`яний макогін та повідомив, що дружина взяла звідти до рук макогін, коли він встав до неї з ліжка. Від ударів макогоном, які наносила ОСОБА_9 , він закрився руками, склавши їх над головою, але вона два рази «влупила» макогоном його у груди та по плечах і руках. Після цього ОСОБА_9 почала тікати, так як він нецензурним словом висловився, що їй кінець. ОСОБА_9 , на його думку, реально сприйняла ці слова як погрозу, бо побігла в напрямку на двір. Він схопив кухонний ніж, який лежав на столі. Взагалі, у нього в кухні наявні два ножі, то він взяв той, що був на столі, та побіг за ОСОБА_9 .
Після цього на пропозицію слідчого ОСОБА_35 , ОСОБА_5 показав на шматку деревини, що імітував ніж, де знаходився ніж на столі і з якого місця він його взяв, а також показав куди побігла ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_9 побігла на веранду, відкривши двері, де він її наздогнав на ганку. ОСОБА_9 стояла навпроти нього. Він притиснув ОСОБА_9 правою рукою за шию до дверей, а лівою наніс один удар ножем в груди. Після удару він витягнув ніж. ОСОБА_9 після удару спіймалася за двері, присіла і сиділа плечима до дверей. Він залишив ОСОБА_9 біля дверей, сказавши, щоб ішла спати, але вона не хотіла, відповіла: «не хочу», а також кричала на нього. На її крики він відповів: «кричи, кричи, а я йду спати» і пішов у кімнату до ліжка. Ніж він поставив на комин, кров з ножа витер в штани. Після цього ОСОБА_5 правою рукою показав, куди поставив на комині ніж. Через певний час в кімнату зайшла ОСОБА_9 , лягла на матраці на землі, ногами до дверей, ще сварилася на нього, щось говорила, а потім спитала: «що ти зробив?», на що він відповів: «а ти що робиш? Ходиш, ганьбишся». Після цього він задрімав і прокинувся приблизно о 01 годині ночі, прислухався, почув, що ОСОБА_9 хропе. Потім він знову заснув і прокинувся приблизно о 05 годині ранку 07.02.2018 року, прислухався і не почув, щоб ОСОБА_9 хропіла. Подивився до ОСОБА_9 , її обличчя було синє, тому він почав робити штучне дихання, масаж серця, але це не допомогло. Він полежав ще з годинку і зателефонував до сестри, повідомив про смерть ОСОБА_9 , на що сестра спитала, чи викликав він поліцію та швидку медичну допомогу, бо це обов`язково, наполягала, щоб викликав.
На запитання слідчого, чи повідомив сестрі, що вчинив вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_5 відповів, що не повідомив, пояснив, що померла.
На запитання адвоката ОСОБА_21 . ОСОБА_5 повідомив, що коли ОСОБА_9 прийшла ввечері 06.02.2018 року додому, то він їй сказав: «чого ти ганьбишся? Не бачила вина, чи горілки?», на що ОСОБА_9 почала кричати, хитати ліжком і він встав, а ОСОБА_9 взяла макогін в руки.
На запитання адвоката ОСОБА_21 ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_9 нанесла йому удари макогоном по руках, плечах та два удари по грудях, а він закривався руками.
Також, на запитання адвоката ОСОБА_21 . ОСОБА_5 повідомив, що ним аж «тіпало», бо було боляче від нанесених ОСОБА_9 ударів, він навіть справив фізіологічну потребу в штани.
Крім того, на запитання адвоката ОСОБА_21 . ОСОБА_5 повідомив, що запитав у ОСОБА_9 , за що вона його б`є та схопив ніж. Якби ОСОБА_9 не била його макогоном, то він би її не наздоганяв. За нецензурні висловлювання він би ОСОБА_9 не наздоганяв, оскільки вона не вперше себе так веде, що висловлюється нецензурними словами. Після удару макогоном він пішов у наступ, бо був у збудженому стані, заспокоївся тільки через 40 хвилин, і тоді заснув.
До того ж, ОСОБА_5 на запитання адвоката повідомив, що був одягнутий у сорочку, яку скинув отам і показав рукою, де скинув.
Також, ОСОБА_5 на запитання адвоката ОСОБА_36 повідомив, що міг припустити, що від удару ножем ОСОБА_9 може померти, але наміру спричинити смерть не мав, смерті ОСОБА_9 не бажав, просто не усвідомлював, що чинить, мав намір лише посваритися з нею, коли вона прокинеться, не припускав, що остання помре, думав, що буде жити.
На запитання слідчого ОСОБА_5 повідомив, що в тіло ОСОБА_9 лезо ножа ввійшло приблизно на 1 см. Він не розумів, що такий удар в серце спричинить смерть ОСОБА_9 . Також, він не усвідомлював, що треба викликати швидку, бо вважав, що ОСОБА_9 буде жити, так як остання говорила до нього, кричала, тому не припускав, що помре.
ОСОБА_5 на запитання слідчого повідомив, що визнає себе винуватим у вбивстві ОСОБА_9 .
Після цього слідчий з`ясував, чи є запитання по слідчому експерименту у ОСОБА_19 , на що остання повідомила, що не має запитань.
Крім того, слідчий з`ясував, у відповідності із вимогами ч.2 ст.104 КПК України, чи є необхідність в протоколі слідчого експерименту фіксувати всі запитання та показання, посилаючись на фіксування ходу експерименту на відео, на що учасники повідомили, що немає необхідності (а.с.8 т.2);
- висновком експерта за №16 від 07.02.2018-12.03.2018 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 експерт прийшов до наступних підсумків: 1) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 мали місце такі тілесні пошкодження: три садна з правого краю рота, подібні садна: одне на кінчику носа зліва від середньої лінії, одне по задній поверхні правого передпліччя у нижній третині, рана у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози та синець справа і декілька вище від рани; скрізне пошкодження міжреберного м`яза у четвертому міжребер`ї по середньо-ключичній лінії; скрізне пошкодження передньої стінки серцевої сорочки; скрізне пошкодження легеневої артерії над клапанами з масивною внутрішньо-плевральною кровотечею (в лівій плевральній порожнині 800 мл. рідкої крові та 300 мл. у вигляді згортка), які могли утворитись в ніч з 06.02.2018 року на 07.02.2018 року та всі вони носять прижиттєвий характер їх утворення. 2) Рана у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози, скрізне пошкодження міжреберного м`яза у четвертому міжребер`ї по середньо-ключичній лінії, скрізне пошкодження передньої стінки серцевої сорочки, скрізне пошкодження легеневої артерії над клапанами утворюють рановий канал довжиною 5 см., який іде зліва направо зверху до низу та декілька спереду назад, який утворився від одноразової дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинок ножа, який мав обушок та загострену частину, на що вказують перевищення довжини ранового каналу над розмірами рани на шкірі лівої молочної залози, наявністю «П»- подібного та гострого кінців рани на шкірі лівої молочної залози. 3) Садна: три з правого краю рота, одне на кінчику носа зліва від середньої лінії, одне по задній поверхні правого передпліччя у нижній третині, які є у ОСОБА_9 , могли утворитися від дії предметів з загостреною травмуючою поверхнею, якими могли бути край нігтів пальців рук нападаючого, які могли утворитися в ніч з 06.02.2018 року на 07.02.2018 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. 4) Смерть ОСОБА_9 настала від масивної внутрішньо-плевральної кровотечі (в лівій плевральній порожнині 800 мл. рідкої крові та 300 мл. у вигляді згортка), яка розвинулася внаслідок проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням легеневої артерії. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя на час його утворення, носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між ними та смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок. 5) Враховуючи пору року, місце знаходження трупа, а також розвиток трупних явищ, можна висловитися, що давність смерті ОСОБА_9 від часу її експертизи у моргу складає 18-19 годин. 6) Після отримання тілесних ушкоджень, описаних в п.3 теперішнього підсумку, смерть ОСОБА_9 настала не одразу, а через деякий час, на що вказує наявність у лівій плевральній порожнині на фоні рідкої крові сформованого згортка крові, під час якого вона могла здійснювати самостійні дії (тобто рухатися, розмовляти). 7) Судово-медичних даних, які б дозволили висловитися про те, яким найбільш вірогідним було розташування ОСОБА_9 та іншої особи під час нанесення їй тілесних ушкоджень, немає. 8) На тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що могли б бути оцінені, як ушкодження, які могли утворитися при боротьбі або самозахисті немає. 9) З хворобливо змінених внутрішніх органів при експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено помірно виражений атеросклероз коронарних артерій серця та аорти, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. 10) При судово-хімічній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в крові у концентрації 2,6 проміле та в сечі 3,7 проміле; дана концентрація алкоголю в крові у живих осіб на момент смерті могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню (а.с.10-12, т.2);

- роз`ясненням висновку експерта за №16 від 07.02.2018-12.03.2018 року лікарем-судово-медичним експертом Могилів-Подільського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_37 , який в судовому засіданні, в якому приймав участь шляхом відеконференцзв`язку, пояснив, що ним допущено описку в п.6 підсумкової частини висновку, у якому він помилково послався на тілесні ушкодження, описані в п.3 теперішнього підсумку, тоді як слід читати про отримання тілесних ушкоджень, які описані в п.4 теперішнього підсумку;

- висновком експерта від 16.03.2018 року за №80 з додатками, з якого вбачається, що зразок запаху, наданий на дослідження, вилучений з крові, відібраної у підозрюваного ОСОБА_5 , наявний; зразки запахів, надані на дослідження, вилучені з поверхонь руків`їв двох кухонних ножів, які були вилучені під час ОМП від 07.02.2018 року з будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , наявні та придатні для ідентифікації особи; зразок запаху, вилучений із відібраної крові у ОСОБА_5 наявний на зразках запахів, вилучених з руків`їв двох кухонних ножів, які були вилучені під час ОМП від 07.02.2018 року з будинку ОСОБА_5 (а.с.14-28, т.2);

- висновком експерта за №70 від 13.02.2018-09.03.2018 року з додатком, з якого вбачається, що кров із трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В її крові реакцією абсорбції-елюції виявлений супутній антиген Н; кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.31-32, т.2);
- висновком експерта за №71 від 13.02.2018-09.03.2018 року з додатком, з якого вбачається, що кров із трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В її крові реакцією абсорбції-елюції виявлений супутній антиген Н. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. В слідах на куртці (об`єкт №1), представленій для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлені лише антигени А, В та Н. Таким чином, якщо кров у вказаному об`єкті походить від однієї особи, то група крові її АВ з супутнім антигеном Н, і може належати потерпілій ОСОБА_9 . У випадку можливого змішування крові двох або більше осіб в цьому об`єкті, групи крові їх А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А, АВ та О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і її походження як від трупа ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 не виключається. В слідах на куртці (об`єкт №2), представленій для дослідження, наявності крові не встановлено (а.с.34-35, т.2);
- висновком експерта за №72 від 13.02.2018-09.03.2018 року з додатком, з якого вбачається, що кров із трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В її крові реакцією абсорбції-елюції виявлений супутній антиген Н. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. В плямах на сорочці (об`єкт №1), представленій для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлені лише антигени А, В та Н. Таким чином, якщо кров у вказаному об`єкті походить від однієї особи, то група крові її АВ з супутнім антигеном Н, і може належати потерпілій ОСОБА_9 . У випадку можливого змішування крові двох або більше осіб в цьому об`єкті, групи крові їх А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А, АВ та О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і її походження як від трупа ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 не виключається (а.с.37-39, т.2);
- висновком експерта за №73 від 13.02.2018-09.03.2018 року з додатком, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В її крові реакцією абсорбції-елюції виявлений супутній антиген Н. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. В слідах на ватних тампонах вушних паличок (об`єкти №№1, 2) та марлевому тампоні (об`єкт №3), представлених для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлені лише антигени А, В та Н. Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то група крові її АВ з супутнім антигеном Н, і може належати потерпілій ОСОБА_9 . У випадку можливого змішування крові двох або більше осіб в цьому об`єкті, групи крові їх А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А, АВ та О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і її походження як від трупа ОСОБА_9 так і від ОСОБА_5 не виключається. (а.с.41-43, т.2);
- висновком експерта за №74 від 13.02.2018-09.03.2018 року змивів з рук трупа ОСОБА_9 і змивів з рук ОСОБА_5 з додатком, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В її крові реакцією абсорбції-елюції виявлений супутній антиген Н. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. В слідах на марлевому тампоні зі змивами з рук ОСОБА_5 (об`єкт №2), представленому для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлені лише антигени А, В та Н. Таким чином, якщо кров у вказаному об`єкті походить від однієї особи, то група крові її АВ з супутнім антигеном Н, і може належати потерпілій ОСОБА_9 , а у випадку можливого змішування крові двох або більше осіб в цьому об`єкті, групи крові їх А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А, АВ та О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і її походження як від трупа ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 не виключається. В слідах на марлевих тампонах (об`єкти №№1, 3), представлених на дослідження, наявності крові не встановлено (а.с.45-46, т.2);
- висновком експерта за №38 від 13.02.2018-13.03.2018 року з додатком, з якого вбачається, що згідно з висновком експерта №70 від 09.03.2018 року кров із трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Згідно з актом №20 від 12.02.2018 року по дослідженню рідкої крові відділення імунології відділу дослідження речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ кров підозрюваного ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А, анти-В ізосерологічної вистеми АВО. При дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт №2) встановлена наявність крові людини, статева належність якої не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові (лейкоцитів) для даного виду цитологічного дослідження. При визначенні групової належності знайдених слідів крові (об`єкт №2) були виявлені антигени А та В, що можуть визначати АВ (ІV), А (ІІ) та В (ІІІ) групи крові ізосерологічної системи АВО. При дослідженні піднігтьового вмісту правої руки потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт №1) наявність крові не встановлено. Крім того, в мікропрепаратах об`єктів №№1, 2 знайдено одиничні епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими, придатними для цитологічного дослідження ядрами, та можливо, з їх надзвичайно малою кількістю, та можливим впливом предметоносія. Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єктах №№1, 2 не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження. Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт № 2) може бути від однієї чи кількох осіб з групою крові АВ (ІV) або при змішуванні груп крові у варіантах: АВ (ІV) з А (ІІ), АВ (ІV) з В (ІІІ) та А (ІІ) з В (ІІІ), в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 не виключається (а.с.48-51, т.2);
- висновком експерта за №39 від 13.02.2018-13.03.2018 року з додатком, з якого вбачається, що згідно з висновком експерта №70 від 09.03.2018 року кров із трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Згідно з актом №20 від 12.02.2018 року по дослідженню рідкої крові відділення імунології відділу дослідження речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ кров підозрюваного ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А, анти-В ізосерологічної вистеми АВО. При дослідженні піднігтьового вмісту обох рук підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкт №1) встановлено наявність крові людини, статева належність якої не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові (лейкоцитів) для даного виду цитологічного дослідження. При визначенні групової належності виявленої крові виявлені антигени А та В, що може визначати АВ (ІV), А (ІІ) та В (ІІІ) групи крові ізосерологічної системи АВО. Крім того, в мікропрепаратах об`єкту №1 знайдено одиничні епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами, та можливо, з їх надзвичайно малою кількістю, та можливим впливом предметоносія. Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єкті №1 не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження. Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкт № 1) може бути від однієї чи кількох осіб з групою крові АВ (ІV) або при змішуванні груп крові у варіантах: А (ІІ) з В (ІІІ), АВ (ІV) з А (ІІ), АВ (ІV) з В (ІІІ), в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 не виключається (а.с.53-56, т.2);
- роз`ясненням висновків №38 та №39 від 13.02.2018-13.03.2018 року експертом ОСОБА_38 , яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції і роз`яснила, що у висновках зазначається про акт, на підставі якого встановлено групу крові ОСОБА_5 , оскільки експерти проводять дослідження на підставі постанови слідчого або акту. Експертиза крові ОСОБА_5 була призначена 12.02.2018 року, а зразки взяли в роботу 13.02.2018 року. Ці зразки крові надійшли раніше 12.02.2018 року, що зареєстровано в відповідному журналі. Так як висновок виготовляється пізніше, а судово-імунологічне дослідження крові є терміновим тому, що рідка кров псується і будуть неточні дослідження, що утруднює висновок експерта, то його зробили експерти-імунологи, склали акт і зареєстрували його в відповідному журналі. Такий акт передбачається внутрішньою реєстрацією в відділенні СМЕ досліджень рідкої крові. В разі відібрання зразків крові для експертизи є вимоги для її зберігання: кров поміщається у одноразовий шприц або флакон, опечатується, скріплюється підписами понятих, доставляється протягом 1 години для проведення експертизи, або зберігається у холодильнику, якщо доставляння передбачено протягом тривалішого періоду. На визначення групи крові тривалість зберігання не впливає, групу можна визначити у будь-якому випадку, термін зберігання вплине лише на процес експертизи та застосування інших методик експертизи, наприклад, кров виливають на марлю, висушують і тоді надають на дослідження. У її відділення марля із кров`ю не надавалася, вона надавалася у відділення імунології. Зазначення у висновку, що походження слідів крові у піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_5 не виключається і від ОСОБА_9 , і при змішуванні груп крові, інших осіб, причетних до злочину;
- висновком експерта №40 від 13.02.2018-16.02.2018 року, з якого вбачається, що при дослідженні дерев`яного макогону (об`єкти №1, 2, 3) наявність крові не встановлено (а.с.58-59, т.2);
- висновком експерта за №109 від 23.04.2018 року з додатками, з якого вбачається, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_9 (об`єкт №1) та зразка букального епітелію ОСОБА_5 (об`єкт №2). На поверхнях кухонного ножа №1 (об`єкти №№3, 4) та кухонного ножа №2 (об`єкт №5) виявлені клітини з ядрами, слідів крові не виявлено. На поверхні кухонного ножа №2 (об`єкт №6) виявлені клітини з ядрами та сліди крові людини. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні кухонного ножа №1 (об`єкт №3), кухонного ножа №2 (об`єкт №5) та клітин з ядрами і слідів крові людини, виявлених на поверхні кухонного ножа №2 (об`єкт №6). Генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні кухонного ножа (об`єкт №4), не встановлені. Генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні кухонного ножа №1 (об`єкт №3) та кухонного ножа №2 (об`єкт №5) збігаються між собою, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_9 (об`єкт №1) та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкт №2). Генетичні ознаки клітин та слідів крові, виявлених на поверхні кухонного ножа №2 (об`єкт №6) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_9 (об`єкт №1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкт №2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_9 та в об`єкті №6 складає 3,27 х 10-38. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж 1 з 30,5 ундецильйонів (3,05 х 10-37) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_5 виключається. При цьому, в дослідницькій частині висновку об`єкти зазначені наступним чином: марлева серветка із зразком крові ОСОБА_9 об`єкт №1; зразки букального епітелію ОСОБА_5 об`єкт №2; змиви з поверхні руків`я ножа «А» об`єкт №3; змиви з клинка ножа «А» об`єкт №4; змиви з руків`я ножа «В» об`єкт №5; змиви з клинка ножа «В» об`єкт №6; кухонний ніж №1 умовно позначено для зручності «А»; кухонний ніж №2 умовно позначено для зручності «В» (а.с.61-77, т.2);

- висновком експерта від 13.04.2018 року за №37, з якого вбачається, що в результаті проведення компютерно-технічної експертизи встановлено, що серійний номер (ІМЕІ) мобільного телефона Nokia 1110і, що належить ОСОБА_5 НОМЕР_2 , абонентський номер сім-картки мобільного оператора «Kyivstar», якою укомплектований мобільний телефон Nokia 1110і, який належить ОСОБА_5 НОМЕР_3 . В журналі викликів мобільного телефона Nokia 1110і виявлено 35 записів про виклики (6 пропущених, 9 вхідних та 20 вихідних викликів), інформація про які зазначена в таблицях 1-3 дослідницької частини та у листах «Пропущені», «Вхідні», «Вихідні» файлу Журнал викликів, який скопійований на диск для лазерних систем зчитування, що додається до висновку експерта як додаток №2. В журналі викликів мобільного телефона Nokia 1110і не виявлено записів про виклики, здійснених в період з 06.02.2018 року по 07.02.2018 року. В телефонній книзі мобільного телефона Nokia 1110і виявлено 35 записів про абонентів. В пам`яті мобільного телефона Nokia 1110і, належному ОСОБА_5 , не виявлено відео файлів, графічних файлів, аудіофайлів, дата створення або останньої зміни яких з 06.02.2018 року по 07.02.2018 року. Модель мобільного телефона Nokia 1110і, належного ОСОБА_5 , не передбачає підтримку карток пам`яті. В дослідницькій частині висновку зазначено, що після ввімкнення живлення мобільного телефона було з`ясовано, що дата та час, встановлені в мобільному телефоні, не відповідають дійсним даті та часу (дійсні дата та час 13.04.2018 11:06, встановлені в мобільному телефоні дата та час 13.04.2017 10:06 (а.с.80-85, т.2);
- висновком судово-психіатричного експерта за №61 від 19.02.2018 року, з якого вбачається, що в період вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії, керувати ними та стати перед слідством і судом. ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 під час інкримінованого злочину в стані фізіологічного афекту не перебував. ОСОБА_5 ознак підвищеного навіювання, підвищеної схильності до фантазування не виявляє. Крім того, у висновку встановлено психічний стан ОСОБА_5 : свідомість ясна. Орієнтований у часі, місці перебування, власній особі правильно. Розуміє мету експертизи. Поведінка адекватна, почуття дистанції збережене. Вступає у співбесіду. Увага не порушена. По суті відповідає на запитання. Емоції адекватні. Мислення логічне, послідовне. В хронологічному порядку повідомив свої біографічні дані. Пам`ять, інтелект не порушені. В співбесіді на тему інкримінованого діяння свою вину визнає. Вказав, що 06.02.2018 року ОСОБА_39 прийшла додому п`яна, почала його ображати нецензурними словами, на що він дуже розізлився та обурився. Почав ображати її. В ході сварки співмешканка вдарила ОСОБА_5 макогоном по тілу. Від завданих ударів йому стало боляче, що «аж помочився в штани» та сказав їй : «Зараз я тебе за це грохну», після сказаних слів взяв в ліву руку кухонний ніж та накинувся на неї. ОСОБА_39 тікала, але наздогнавши її у веранді, схопив за шию та наніс удар ножем в ліву верхню частину грудей. Після чого повернувся в кімнату, витер ніж від крові та ліг відпочивати. Коли прокинувся, звернув увагу на ОСОБА_12 , яка не подавала ознак життя, злякався, намагався врятувати її, але зрозумівши, що вона мертва, викликав поліцію і швидку медичну допомогу. Розуміє протиправність і караність інкримінованого йому діяння. Маячення, галюцинацій не виявлено. Критичне ставлення до ситуації, що склалася та свого становища в ній збережене. В ході патопсихологічного обстеження ОСОБА_5 на запитання відповідає по суті, не завжди охоче, ухильно, після паузи. У ситуації дослідження напружений, тривожний, прагне справити про себе краще враження. Вірно орієнтований в часі, просторі, власній особистості… В емоційно-особистісній сфері: нестійка самооцінка, емоційна лабільність, образливість, невпевненість у собі, недостатня вибірковість у міжособистісних відносинах, поверхневість. Стосовно інкримінованого йому правопорушення психологу повідомив, що 06.02.2018 року разом із співмешканкою ОСОБА_39 поралися по господарству. Втомившись, приблизно о 16 годині, ОСОБА_5 ліг відпочивати, а співмешканка кудись пішла. Повернувшись додому о 22 годині, вона була нетверезою. На його питання, де була, відповіла, що це не його справа і почала нецензурно висловлюватися. Потім схопила макогін, що лежав на тумбочці, і кілька разів вдарила ним по тулубу та руках чоловіка, чим викликала сильний біль. Розізлившись, зі словами погрози, він схопив зі столу ніж і кинувся на жінку. Галина почала тікати, він наздогнав її біля дверей, схопив за шию, наніс удар ножем у ділянку серця. Жінка опустилася на підлогу, а він, витягнувши ножа, пішов у кімнату, витер ніж від крові, і, поклавши на тумбочку, пішов відпочивати. Через 15 хвилин до кімнати зайшла жінка і лягла на матрац. Потім вона почала кричати від болю та він не зважав на це, вважаючи, що вона притворяється і ліг спати. Прокинувшись під ранок, ОСОБА_5 помітив, що жінка не подає ознак життя. Злякавшись, він спробував надати першу допомогу, але безрезультатно. Тоді він викликав швидку допомогу і поліцію. В ході слідства та при теперішньому психодіагностичному дослідженні і цілеспрямованій бесіді експертний дає послідовні пояснення, описує деталі обстановки, свою поведінку (а.с.88-91, т.2);
-висновком експерта №169 від 09.02.2018 року про те, що у
ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження синець на передній поверхні лівого передпліччя, яке виникло від дії (удару) тупого твердого предмета з обмеженою продовгуватою контактуючою поверхнею, давністю утворення в межах двох діб до обстеження, що може відповідати терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи 06.02.2018 року; його характер і локалізація за механізмом утворення не суперечать вказаному ОСОБА_5 у протоколі допиту від 07.02.2018 року; за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень. В дослідницькій частині експертизи зазначено, що зі слів обстежуваного, 06.02.2018 року приблизно о 22 годині співмешканка дерев`яним макогоном наносила удари по руках, якими він прикривався, та по тулубу. Наступного дня був оглянутий лікарем, після того як був затриманий. Скарги на біль в місцях ударів, біль в грудній клітці при глибокому диханні. Також, експертами зазначені дані обстеження: відмічає біль при пальпації грудної клітки зліва по середньо-ключичній лінії в проекції реберно-хрящових з`єднань 4-6-го ребер, шкіра не змінена, при пальпації без особливостей. На передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, ближче до ліктьового згину синець у вигляді смуги, орієнтований поперечно, розмірами 6,5х4,0 см, синє-фіолетового кольору з поздовжнім просвітленням, з незначним набряком м`яких тканин. Об`єктивних ознак інших тілесних ушкоджень при детальному огляді тіла не виявлено (а.с.93, т.2);
- роз`ясненням висновку №169 від 09.02.2018 року судово-медичним експертом ОСОБА_40 , яка повідомила суду, що вона та судово-медичний експерт ОСОБА_41 надавали вказаний висновок, в якому допущено технічні помилки, зокрема, у вступній частині та в резолютивній частині висновку дата постанови слідчого, на підставі якого проводилася експертиза ОСОБА_5 зазначена, відповідно, 08.02.2018 року та 06.02.2018 року, проте, постанова, що була підставою для проведення експертизи, датована 07.02.2018 року. У назві постанови слідчого слово «додаткової» судово-медичної експертизи багаторазово закреслено слідчим і експертиза ними проводилася не додаткова. Експертиза ОСОБА_5 проводилася 08.02.2018 року в спеціально обладнаному приміщенні Вінницького бюро СМЕ. ОСОБА_5 був доставлений на експертизу працівником ІТТ. Шкіра ОСОБА_5 була без особливостей. В підсумку визначені тілесні ушкодження, скарги на біль є суб`єктивними ознаками, вони не вносяться у висновок, об`єктивних ознак інших тілесних ушкоджень не виявлено, тому і не описано. У висновку зі слів обстежуваного зазначено про походження болю, зокрема, як зазначив ОСОБА_5 , удари йому нанесла співмешканка макогоном. При обстеженні ОСОБА_5 роздягали і детально досліджували. Пахові грижі, про які зазначає захисник, не є тілесними ушкодженнями, тому у висновку не описуються. Рекомендації експерта були озвучені усно обстежуваному ОСОБА_5 про проведення рентгенологічного дослідження. Чи повідомляла вона про це особі, яка доставила ОСОБА_5 на експертизу, не пам`ятає;
- заявою потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про долучення до матеріалів провадження аудіозапису телефонної розмови з ОСОБА_11 (а.с.95, т.2);
- протоколом огляду предмету від 14.03.2018 року про те, що під час слідчої дії ОСОБА_8 надав для огляду мобільний телефон «NОМІ», на якому є написи NОМІ і4510 та імеі НОМЕР_4 , імеі НОМЕР_5 , а також вставлена сім-карта «Київстар» № НОМЕР_6 . В меню телефону є два аудіозаписи телефонних розмов, перший тривалістю 22 хвилини 2 секунди, другий 9 хвилин 22 секунди. На записі прослуховується розмова двох чоловіків, лунає нецензурна лексика (а.с.96, т.2);

- постановою про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 14.03.2018 року, відповідно до якої до матеріалів кримінального провадження приєднано аудіозапис телефонної розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , який скопійовано на DVD-диск «Verbatim»» (а.с.98, т.2);

- безпосереднім прослуховуванням у судовому засіданні аудіозапису телефонної розмови між потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_11 , в ході якої розмова постійно переривається, лунають нецензурні висловлювання з боку ОСОБА_11 . Серед іншого встановлено, що ОСОБА_11 повідомив, що у вечір вчинення злочину він був у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , була сварка, він переживає з приводу смерті сестри;

- постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 25.04.2018 року, відповідно до якої слід речовини бурого кольору з вхідних дверей веранди з внутрішньої сторони; слід речовини бурого кольору з вхідних кімнатних дверей веранди з внутрішньої частини; змив речовини бурого кольору з підлоги біля трупа ОСОБА_9 ; сорочка із плямами речовини бурого кольору з трупа ОСОБА_9 ; мобільний телефон «НОКІА» голубо-сірого кольору, вилучений зі столу в кімнаті, де знаходився труп; два кухонні ножі: ніж №1 із пластиковим руків`ям жовтого кольору, закріпленим алюмінієвими заклепками довжиною 19 см, довжиною леза 9 см, шириною леза 2 см, ніж №2 із литим металевим руків`ям довжиною 22 см, довжиною леза 12,5 см, шириною леза 1,5 см, на кінці якого знаходиться слід речовини бурого кольору приблизно 1,5 см; дерев`яний макогін, довжиною 38 см, посередині якого знаходиться вирізьблене руків`я, а з двох його сторін випуклі форми для розтирання; біологічні зразки з трупа ОСОБА_9 : змиви з обох рук, зрізи нігтьових пластин відповідно з лівої та правої рук, зразок крові ємкістю 20 мл, дактилоскопічні сліди; куртку «бушлат» зеленого кольору; біологічні зразки з підозрюваного ОСОБА_5 : зрізи нігтьових пластин відповідно з лівої та правої рук, змиви з обох рук, дактилоскопічні сліди рук, зразок букального епітелію визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000051 та передано на зберігання до кімнати речових доказів Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.99-100, т.2).

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд дослідив докази, надані сторонами кримінального провадження.

При цьому, сторони кримінального провадження та потерпілий не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України, суд прийшов до переконання, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в тому, що він 06 лютого 2018 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_2 , де він проживав із ОСОБА_9 у фактичних шлюбних відносинах, встановивши, що остання повернулася додому в стані алкогольного сп`яніння, зробив їй зауваження, яке переросло у сварку. В ході сварки ОСОБА_9 , взявши до рук дерев`яний макогін, нанесла ним кілька ударів по тулубу ОСОБА_5 і почала утікати з метою уникнути отримання тілесних ушкоджень у відповідь. Після отримання ударів макогоном від ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи свої дії, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 та бажаючи настання такого наслідку, тобто маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 взяв зі столу в кімнаті літньої кухні домоволодіння кухонний ніж та, використовуючи свою явну фізичну перевагу над ОСОБА_9 , з прикладанням значної фізичної сили, наздогнавши останню у веранді літньої кухні, умисно наніс цим ножем один удар в область серця ОСОБА_9 , від якого остання померла на місці.
Відповідно до висновку експерта від 12.03.2018 року за №16, смерть ОСОБА_9 настала від масивної внутрішньо-плевральної кровотечі (в лівій плевральній порожнині 800 мл рідкої крові та 300 мл у вигляді згортка), яка розвинулася внаслідок проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням легеневої артерії. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя на час його утворення, носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між заподіяним обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій указаним тілесним ушкодженням і смертю ОСОБА_9 наявний причинний зв`язок.
Колегія суддів вважає, що доведеним є вчинення ОСОБА_5 умисного вбивства ОСОБА_9 , тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Про умисел обвинуваченого на вбивство ОСОБА_9 свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема, знаряддя злочину, спосіб нанесення, характер і локалізацію тілесного ушкодження (ножем у життєво важливий орган, зокрема, виключно в область серця, з прикладанням значної фізичної сили), інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, яка свідчить про наявність умислу на вбивство і полягає в тому, що останній, заподіявши потерпілій ножове поранення у життєво важливий орган серце, спокійно ліг відпочивати, спав значний проміжок часу, і, після того, як виявив співмешканку без ознак життя, лише через декілька годин, за наполяганням сестри ОСОБА_19 , викликав швидку медичну допомогу та поліцію.

Вказані обставини переконують колегію суддів, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно позбавив життя потерпілу ОСОБА_9 , при цьому, використовуючи свою явну фізичну перевагу над нею, а його показання, які суд сприймав безпосередньо у судовому засіданні, не відповідають дійсним обставинам справи.

На переконання колегії суддів, усі дії ОСОБА_5 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин через неправомірну поведінку потерпілої, яка нанесла тілесні ушкодження обвинуваченому.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.22 постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключає можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Колегія суддів критично оцінює версію обвинуваченого ОСОБА_5 , висунуту в судовому засіданні у показаннях про події 06.02.2018 року, що він вважає себе невинуватим у вчиненні злочину і хто вчинив злочин, йому не відомо, що сварки між ним та ОСОБА_9 не було, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сварилися між собою, що ОСОБА_11 завдав йому тілесних ушкоджень, а також застосовував насильство і до ОСОБА_9 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що версія розвитку подій, запропонована стороною захисту, ґрунтується лише на ствердженнях про необхідність визнання недопустимими усіх доказів, що надані стороною обвинувачення через процесуальні порушення, не оспорюючи їх зміст.

Жодного разу у своїх показаннях, у судових дебатах, в репліках, в останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 не повідомив суду, що не вчинив вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , а зазначає лише про те, що дослівно: «Прошу мене виправити, я не робив цього», що якби він побачив, що «таке сталося, то викликав би швидку» і що він «не сподівався на таке», просив його не судити, а призначити «щось друге». В репліці обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що вважає себе невинуватим, що «такого» він не робив. В останньому слові ОСОБА_5 просив «меншу кару», зіславшись на те, що він «цього» не робив.

Версія сторони захисту спростовується показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 ; відомостями, що містяться в протоколах огляду місця події та слідчого експерименту; безпосереднім переглядом під час судового розгляду відеофіксування слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_5 повідомив відомості про вчинення ним вбивства ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає неспроможними ствердження сторони захисту про те, що огляд місця події та слідчий експеримент є недопустимими доказами, оскільки їх здійснено з істотним порушенням вимог Конституції України, а також вимог і порядку, встановленого КПК України щодо огляду та обшуку житла, зокрема з порушенням прав власника житла ОСОБА_28 та ОСОБА_5 , який проживав у будинку, тобто без згоди останніх, та без дозволу слідчого судді на проведення таких слідчих дій, що, на думку сторони захисту, тягне недопустимість вказаних доказів.
Так, судом встановлено, що огляд місця події проводився у відповідності до вимог закону, зокрема, ч.1 ст.237 КПК України, якою передбачено, що з метою фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів, оскільки проводився саме огляд місця вчинення злочину, а не огляд чи обшук житла, як на це вказує захисник обвинуваченого.

Такий висновок суду ґрунтується на правовому висновку, що висловлений Верховним Судом у постанові від 01.02.2018 року у справі №51-230 км 18.

Слідчий експеримент, на переконання колегії суддів, також проведено у відповідності з вимогами ст.240 КПК України.

Так, колегія суддів зауважує, що і огляд місця події, і слідчий експеримент проводилися за добровільною згодою ОСОБА_5 , який проживає у домоволодінні АДРЕСА_2 , тобто ним володіє, а також, зі згоди ОСОБА_19 , сестри обвинуваченого, яка надала відповідні письмові заяви (а.с.225 т.1, а.с.5 т.2).

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_2 належить ОСОБА_28 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.12.2003 року (а.с.153 т.2), яка, як показали суду обвинувачений ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_19 , є їх матір`ю, проживала у ОСОБА_19 в с. Мурафа Шаргородського району, оскільки була тяжко хвора на онкологічне захворювання і саме ОСОБА_19 здійснювала за нею догляд. Під час слідчого експерименту ОСОБА_19 та ОСОБА_5 , як діти ОСОБА_28 , а ОСОБА_5 ще й постійний користувач домоволодіння, оскільки проживав у ньому із співмешканкою протягом 20 років, не тільки не заперечували щодо його проведення, що видно із відеозапису слідчого експерименту, а й добровільно згодилися на його проведення.

Отже, колегія суддів не вбачає порушення вимог ст.30 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.13, 233, 234, 237, 240 КПК України, при проведенні огляду місця події та слідчого експерименту, оскільки вказані слідчі дії проведені за добровільної згоди осіб, які володіють і користуються домоволодінням, сама свідок ОСОБА_19 стверджувала в судовому засіданні, що писала власноручно заяви про надання дозволу на їх проведення, повідомивши про це тяжко хвору матір, тобто були дотримані і наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди, про необхідність яких висловився ЄСПЛ у рішенні від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України».

Відсутність на заяві ОСОБА_19 про надання добровільної згоди на проведення слідчої дії огляду місця події дати її подання (а.с.225 т.1), не спростовує вказаних вище висновків суду, оскільки огляд місця злочину у домоволодінні АДРЕСА_2 проводився 07.02.2018 року, тобто один раз, і про інші заяви у інші дні про надання добровільної згоди на проведення огляду ОСОБА_19 суд не повідомляла.

Разом з тим, суд вважає, що є неналежним доказом у цьому кримінальному провадженні, в порядку, передбаченому ст.85 КПК України, електронний носій DVD-R-диск, який приєднано до матеріалів кримінального провадження і на якому, як зазначено слідчим, міститься відеоінформація огляду місця події від 07.02.2018 року в домоволодінні за АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 (а.с.229 т.1), та який безпосередньо переглянуто судом і учасниками кримінального провадження, оскільки під час перегляду електронного носія не встановлено, хто здійснює відеофіксацію, яка саме слідча дія фіксується, не вказано підстав для відеофіксації, не вказано на обставини, які викладені в протоколі огляду місця події від 07.02.2018 року (а.с.226-228 т.1), тобто вказаний доказ ні прямо, ні непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Ствердження захисника обвинуваченого про те, що слідчий експеримент слід вважати також неналежним та недопустимим доказом також ще і з тієї підстави, що ОСОБА_5 на час його проведення не допитувався, як підозрюваний, суд вважає помилковим.

Дійсно, ОСОБА_5 повідомлено про підозру 07.02.2018 року о 17 годині (а.с.3-4 т.2), а слідчий експеримент з його участю проводився 07.02.2018 року з 19.37 години до 20.25 години (а.с.6-8 т.2). Проте, в протоколі зазначено, що слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей про вчинення злочину, що відповідає положенням ст.240 КПК України, в тому числі і відомостей, які повідомлені частково самим ОСОБА_5 , так як саме за його заявою внесені відомості до ЄРДР (а.с.222 т.1), а також відомостей, викладених потерпілим ОСОБА_8 у протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.02.2018 року о 14.25-14.35 годині (а.с.224 т.1).

Виходячи з наведеного, колегія суддів зауважує, що протокол слідчого експерименту не може бути визнаний недопустимим автоматично з підстав, що наведені стороною захисту, а навпаки, вважає його доказом в розумінні ст.84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК України та допустимим доказом в розумінні ст.86 КПК України, а показання, які надані ОСОБА_5 , як підозрюваним під час слідчого експерименту, суд вважає показаннями щодо відомих йому обставин справи, що мають значення для кримінального провадження.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 року у справі №405/5481/16-к.

Неспроможним є ствердження захисника обвинуваченого і про те, що є недопустимим і таким, що принижує честь та гідність ОСОБА_5 протокол огляду місця події від 07.02.2018 року, під час якого було оглянуто самого ОСОБА_5 , якого, згідно з протоколом, слідчий визнає місцем події. Некоректне застосування назви слідчої дії освідування ОСОБА_5 , як протокол огляду місця події, жодним чином не впливає на зміст та обсяг обвинувачення та не може бути визнано недопустимим доказом з цих підстав. У ОСОБА_5 вилучено зразки та речі для проведення експертиз, на що він надав добровільну згоду і що оформлено заявою (а.с.242 т.1), протоколом отримання зразків (а.с.243 т.1) на підставі постанови, в порядку, передбаченому ст.ст.241, 245 КПК України.

Також, сторона захисту просила визнати недопустими ухвали слідчих суддів від 21.02.2018 року, якими безпідставно, на її думку, узаконено обшук, накладено арешт на майно, яке вилучено в ході, на думку захисника, незаконних слідчих дій.

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

Ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_42 від 21.02.2018 року про накладення арешту на наступні речі та предмети: 3 (три) сліди речовини бурого кольору; сорочку із плямами РБК із трупу ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «НОКІА» сіро-голубого кольору; два кухонні ножі відповідно з пластиковою та металевою ручками із слідами РБК; дерев`яний макогін, довжиною 38 см., куртку зеленого кольору, штани темного кольору (а.с.246-247 т.1); ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_43 від 21.02.2018 року, якою вважати законним проведення обшуку 07.02.2018 року у домоволодінні АДРЕСА_2 (а.с.236 т.1), не можуть визнаватися судом недопустимими, оскільки вони мають процесуальний порядок їх перегляду в апеляційному порядку, тих ухвал, які підлягають такому оскарженню, або ж на ті ухвали слідчого судді, що не оскаржуються у апеляційному порядку, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Також, на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 21.02.2018 року про проведення обшуку, яка не підлягає апеляційному оскарженню, в силу вимог ч.3 ст.309 КПК України, могло бути подане заперечення стороною захисту у підготовчому судовому засіданні.

Разом з тим, в порушення вимог ч.3 ст.309 КПК України, захисник ОСОБА_7 виклала свої заперечення щодо ухвали слідчого судді на стадії судового розгляду, коли вони не можуть бути розглянуті.

Ухвала слідчого судді Вінницького міського суду від 21.02.2018 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягала оскарженню у апеляційному порядку, проте, стороною захисту не оскаржувалася у порядку, встановленому КПК України.

Таким чином, ці ухвали слідчого судді набрали законної сили і їх оцінка не може надаватися судом, який здійснює судове провадження на стадії судового розгляду.

Також, на думку колегії суддів, версія сторони захисту про невинуватість ОСОБА_5 спростовується безсумнівно належними та виключно важливими для з`ясування обставин справи висновками експертів: за №16 від 07.02.2018 року-12.03.2018 року щодо судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , з якого вбачається причинно наслідковий зв`язок заподіяних їй тілесних ушкоджень зі смертю; висновком експерта за №70 від 13.02.2018-09.03.2018 року про групову належність крові із трупа ОСОБА_9 та крові ОСОБА_5 ; висновком експерта за №71 від 13.02.2018-09.03.2018 року про виявлення в слідах на куртці ОСОБА_5 , представленій для дослідження, крові людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_9 ; висновком експерта за №72 від 13.02.2018-09.03.2018 року про виявлення в плямах на сорочці з трупа ОСОБА_9 крові, яка може належати потерпілій ОСОБА_9 ; висновком експерта за №73 від 13.02.2018-09.03.2018 року про виявлення на змивах із вхідних дверей літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 . Грабовець крові від трупа ОСОБА_9 ; висновком експерта за №74 від 13.02.2018-09.03.2018 року про виявлення в слідах на марлевому тампоні (об`єкт №2, змиви з рук ОСОБА_5 ) крові людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_9 ; висновком експерта за №109 від 23.04.2018 року, відповідно до якого на поверхнях кухонного ножа №1 (об`єкти №№3, 4) та кухонного ножа №2 (об`єкт №5) виявлені клітини з ядрами, генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні кухонного ножа №1 (об`єкт №3) та кухонного ножа №2 (об`єкт №5) збігаються між собою, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_9 (об`єкт №1) та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкт №2); висновком судово-психіатричного експерта за №61 від 19.02.2018 року; висновком експерта №169 від 09.02.2018 року про те, що у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження синець на передній поверхні лівого передпліччя, яке виникло від дії (удару) тупого твердого предмета з обмеженою продовгуватою контактуючою поверхнею, давністю утворення в межах двох діб до обстеження, що може відповідати терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи 06.02.2018 року від удару макогоном, нанесеним ОСОБА_9 .
Як убачається із висновку за №16 від 07.02.2018 року-12.03.2018 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 експерт прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_9 настала від масивної внутрішньо-плевральної кровотечі (в лівій плевральній порожнині 800 мл. рідкої крові та 300 мл. у вигляді згортка), яка розвинулася внаслідок проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням легеневої артерії. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя на час його утворення, носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між ними та смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок; давність смерті ОСОБА_9 від часу її експертизи у моргу складає 18-19 годин; після отримання тілесних ушкоджень, описаних в підсумку, смерть ОСОБА_9 настала не одразу, а через деякий час, на що вказує наявність у лівій плевральній порожнині на фоні рідкої крові сформованого згортка крові, під час якого вона могла здійснювати самостійні дії (тобто рухатися, розмовляти).

Експертиза розпочата 07.02.2018 року о 18 годині (а.с.10 т.2, на звороті), тобто, виходячи із висновку експерта, смерть ОСОБА_9 настала між 23-24 годинами 06.02.-07.02.2018 року, тоді як проникаюче ножове поранення їй заподіяно приблизно о 22 годині 06.02.2018 року, проте, обвинувачений ОСОБА_5 у проміжку часу до 05.42 години не повідомляв у поліцію чи у швидку медичну допомогу про заподіяння ОСОБА_9 тілесного ушкодження, а повідомив у поліцію та в швидку медичну допомогу про смерть ОСОБА_9 , відповідно, 07.02.2018 року о 05.42 год. та о 05.45 годині. Ніякої допомоги ОСОБА_9 після нанесення проникаючого ножового поранення у область серця ОСОБА_5 не надав.

Вказана обставина, на думку колегії суддів, підтверджує наявність умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 , який сформувався внаслідок раптово виниклих неприязних стосунків через неправомірну поведінку потерпілої ОСОБА_9 , тобто ОСОБА_5 усвідомлював свої дії, і діяв з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 та бажаючи настання такого наслідку.
Помилковим, на переконання колегії суддів, є ствердження адвоката ОСОБА_7 про те, що органом досудового розслідування у формулюванні обвинувачення безпідставно зазначено, що ОСОБА_5 мав явну фізичну перевагу над потерпілою ОСОБА_9 , так як станом на 06.02.2018 року хворів, ледве пересувався та рухав руками і не міг прикласти значної фізичної сили при нанесенні ОСОБА_9 удару ножем в область серця, що підтверджується висновками томографії.

Про хибність цих стверджень свідчать наступні обставини, встановлені судом.

Так, під час проведення слідчого експерименту, на наступний день після вчинення злочину (07.02.2018 року), ОСОБА_5 вільно і активно рухався, ознак хвороби не виявляв, спокійно спілкувався з учасниками слідчого експерименту, не був пригніченим.

На користь явної фізичної переваги ОСОБА_5 над ОСОБА_9 та можливості прикладання значної фізичної сили вказує також висновок судово-медичної експертизи за №16 від 07.02.2018-12.03.2018 року (а.с.10-12, т.2), відповідно до якого при судово-хімічній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,6 проміле в крові та 3,7 проміле в сечі, що свідчить про те, що на момент смерті ОСОБА_9 перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння і, з огляду на її стан не чинила опору тверезому ОСОБА_5 .

Що стосується результатів томографічного обстеження ОСОБА_5 , то вони не свідчать про хворобливий стан обвинуваченого на час вчинення злочину, оскільки зроблені значно пізніше (22.05.2018 року) і в них не зазначено час виникнення захворювання у ОСОБА_5 (а.с.10-12, т.2).

Безпідставним є ствердження захисника обвинуваченого про те, що сторона обвинувачення не зазначила місце вчинення злочину, зокрема, у якому населеному пункті, у будинку чи в літній кухні, оскільки у обвинувальному акті зазначено про вчинення злочину ОСОБА_5 саме за місцем проживання останнього по АДРЕСА_2 , на хуторі Грабовець.

Вказаних висновків суду не спростовує ствердження сторони захисту про те, що у різних процесуальних документах населений пункт, де проживає ОСОБА_5 і де вчинено вбивство ОСОБА_9 називається то селом, то хутором, оскільки суд розглядає кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, тоді як в обвинувальному акті зазначено, що злочин вчинено на хуторі Грабовець Чернівецького району.

Наявність такого населеного пункту на території Чернівецького району підтверджується також довідками Сокільської сільської ради (а.с.51, 52 т.1).

Колегія суддів також не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , які допитані судом за клопотанням сторони захисту, оскільки вони повідомляли суду про обставини проведення слідчих дій 07.02.2018 року, не будучи їх учасниками, а також повідомляли про свої розмови зі свідком ОСОБА_11 про відомі останньому обставини вчинення злочину, що є показаннями з чужих слів.

Відповідно до ч.1 ст.97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

В силу вимог ч.6 ст.97 КПК України, показання указаних свідків, як показання з чужих слів, є недопустимими доказами для доведення правдивості інформації, почутої вказаними свідками від свідка ОСОБА_11 .

Такий висновок суду ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду, що висловлений у постанові від 04.07.2018 року у справі №688/788/15-к.

Безпідставним, на думку колегії суддів, є ствердження про те, що захиснику ОСОБА_7 судом не надано достатнього часу для підготовки до судових дебатів, оскільки в числі підстав для відкладення судового розгляду, передбачених ч.2 ст.322 КПК України не передбачено такої підстави для відкладення, як відкладення з метою надання строку для підготовки до судових дебатів.

Разом з тим, судом за клопотанням адвоката ОСОБА_7 було оголошено перерву в судовому розгляді до наступного дня з метою надання можливості підготовки до судових дебатів.

Під час дослідження доказів та в судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заявляла про неповноту досудового розслідування та судового розгляду, яка полягає, на її думку в тому, що органом досудового розслідування не відбиралися сліди пальців рук з місця події та у всіх осіб, які проживали в домоволодінні АДРЕСА_2 , зокрема, у свідка ОСОБА_11 , який на момент вчинення злочину знаходився у цьому домоволодінні, ночував у літній кухні, паспорт якого було вилучено працівниками поліції і він міститься у фототаблиці до огляду місця події і під присягою, на думку адвоката, цей свідок давав неправдиві показання; у тому, що відмовлено у задоволенні її клопотань про проведення генетичної та додаткових дактилоскопічної і одорологічної експертиз; у тому, що не встановлена та не допитана особа жіночої статі на прізвисько « ОСОБА_13 » ОСОБА_46 .

Колегія суддів вважає ствердження захисника про те, що паспорт ОСОБА_11 було виявлено та вилучено під час огляду місця події, безпідставними.

Так, у фототаблиці до протоколу огляду місця події (а.с.230-235 т.1) відсутнє зображення фото паспорта ОСОБА_11 , а електронний носій DVD-R-диск, який приєднано до матеріалів кримінального провадження і на якому, як зазначено слідчим, міститься відеоінформація огляду місця події від 07.02.2018 року в домоволодінні за АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 (а.с.229 т.1), в тому числі, міститься зображення паспорта ОСОБА_11 , на думку суду, є неналежним доказом, про що зазначено вище, і до того ж, із протоколу огляду місця події вбачається, що паспорт ОСОБА_11 не вилучався.

З протоколу огляду місця події вбачається, що не відбиралися будь-які дактилоскопічні сліди з житлового приміщення по АДРЕСА_2 , на хуторі Грабовець, тому, як встановлено судом при огляді наданих стороною захисту постанов слідчого про відмову у заявлених адвокатом клопотаннях, відсутні підстави для проведення додаткової дактилоскопічної експертизи. З вказаних мотивів і суд не вбачає підстав для задоволення відповідного усного клопотання захисника обвинуваченого, заявленого у судовому засіданні 26.03.2019 року, про що мотивував в ухвалі, постановленій без виходу до нарадчої кімнати.

Крім того, суд не вбачає підстав для проведення додаткової одорологічної експертизи та генетичної експертизи та для відібрання зразків для такої експертизи у свідка ОСОБА_11 , про що було заявлено усне клопотання захисником обвинуваченого в судовому засіданні 26.03.2019 року, про що мотивував в ухвалі без виходу до нарадчої кімнати, оскільки на час судового розгляду ОСОБА_11 має статус свідка у кримінальному провадженні і відсутні процесуальні підстави, передбачені нормами КПК України, для відібрання у нього будь-яких зразків для експертизи.

До того ж, таке клопотання є безпідставним, так як в ході досудового розслідування проводилися як одорологічна, так і біологічні та імунологічні експертизи, в ході яких експерти визначили походження запахових слідів та походження слідів крові на куртці ОСОБА_5 , в змивах з його рук від ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Частиною 3 ст.102 КПК України встановлено, що якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку.

Разом з тим, висновки експертів не містять інших відомостей, ніж про походження запахових слідів та походження слідів крові на куртці ОСОБА_5 , в змивах з його рук, від ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Висновки одорологічної та імунологічних і цитологічних експертиз є належними та допустимими доказами, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КПК України і не викликають у суду сумнівів, оскільки ґрунтуються на відомостях, які експерти сприймали безпосередньо під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення досліджень.

До того ж, суд звертає увагу на те, що до його компетенції не входить збирання доказів, встановлення та допит свідків.

Саме сторони кримінального провадження, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, мають рівні права на збирання та подання суду доказів.

Щодо встановлення особи, виклику до суду і допиту свідка жінки на прізвисько « ОСОБА_13 », яка на думку захисника обвинуваченого, мала би повідомити про дійсні обставини події, що мала місце 06.02.2018 року щодо надання їй допомоги протягом дня ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , у який час вони в неї перебували, у якому стані знаходилися, суд констатує, що сторона захисту неодноразово зазначала про те, що вказана особа є сусідкою обвинуваченого, що її можливе прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_46 , тобто, на думку суду, ця особа є встановленою як для сторони захисту, так і для сторони обвинувачення, проте, клопотання про виклик і допит зазначеної особи в якості свідка сторони кримінального провадження не заявляли, а суд не наділений правом ініціювати встановлення особи та виклик свідка.

Виходячи з аналізу наведених підстав колегія суддів констатує, що відсутня неповнота досудового розслідування та судового слідства, на чому наполягає захисник обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що не заслуговує на увагу ствердження сторони захисту про те, що оголошена ОСОБА_5 підозра не відповідає фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті, оскільки нормами ст.ст.277, 278, 291 КПК України не передбачено, що вони мають бути ідентичними, обвинувальний акт складається після відкриття усіх матеріалів кримінального провадження, тоді як повідомлення про підозру, відповідно до вимог ст.279 КПК України, може змінюватися.

Суд також вважає не переконливими ствердження сторони захисту про те, що в ході досудового розслідування не встановлено, коли саме ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_9 інші тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті, що має значення для кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки з висновку експерта за №16 від 07.02.2018 року-12.03.2018 року вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала від масивної внутрішньо-плевральної кровотечі (в лівій плевральній порожнині 800 мл. рідкої крові та 300 мл. у вигляді згортка), яка розвинулася внаслідок проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням легеневої артерії. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя на час його утворення, носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, і між ними та смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок, а інші тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_9 , не перебувають у причинному зв`язку зі смертю останньої.
Механізм нанесення тілесного ушкодження, що було у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , який встановлений під час проведення слідчого експерименту, а також зазначений у вказаному вище висновку експерта, не викликає сумніву, так як відповідає обставинам справи. Також, він не викликав сумніву і у експерта, коли останній надавав висновок, оскільки про будь-які сумніви експерт у висновку не зазначає, а висловлюється щодо механізму заподіяння тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілої, однозначно.
Всі висновки експертиз у цьому кримінальному провадженні, окрім висновку експерта №16 від 07.02.2018-12.03.2018 року, сторона захисту вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки, на її думку, вони ґрунтуються на матеріалах, наданих стороною обвинувачення для дослідження, отриманих з порушенням норм КПК України.
Суд вважає помилковим та безпідставним вказане ствердження сторони захисту, оскільки матеріали, які надавалися стороною обвинувачення для проведення експертиз, отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, в ході оглядів місця події та в порядку, передбаченому ст.ст.241, 245 КПК України, що проаналізовано судом вище у вироку.
Також, колегія суддів звертає увагу на непослідовність сторони захисту у оцінці нею речових доказів перед судом.
Так, одночасно сторона захисту зазначає про недопустимість, на її думку всіх речових доказів через не відкриття їх стороною обвинувачення стороні захисту, а також звертає увагу суду на те, що відсутні речові докази темні штани, зелена куртка, у які був одягнутий ОСОБА_5 , відсутня бірюзова сорочка, у яку була одягнута ОСОБА_9 і про яку вказано у протоколі огляду місця події.
Колегія суддів не здійснює оцінку речових доказів, відповідно до вимог ч.12 ст.290 КПК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст. 84 КПК України).
Частинами 1-3 ст.290 КПК України встановлено, що, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Так, стороною обвинувачення не відкриті стороні захисту та потерпілому після завершення досудового розслідування речові докази, а під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 відмовилися від відкриття їм прокурором означених речових доказів, мотивуючи порушенням процесуальних норм і строків, встановлених ч.ч.1-3 ст.290 КПК України.
Відповідно до положення ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Отже, у зв`язку із невідкриттям стороною обвинувачення стороні захисту речових доказів відсутня необхідність у оцінці цих речових доказів судом.

Сторона захисту в судових дебатах зсилається на порушення права обвинуваченого на захист в ході досудового розслідування, так як, на її думку, ОСОБА_5 був позбавлений права запросити адвоката, якого бажав сам, йому, в порушення вимог, ст.ст.48, 49 КПК України, було призначено безпідставно захисника з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, без з`ясування його думки та можливості залучення захисника за його власним бажанням.

Вказане ствердження, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки стороною обвинувачення якраз забезпечено право ОСОБА_5 мати захисника, участь якого є обов`язковою у категорії справ про злочини, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.52 КПК України.

Щодо участі у слідчих діях під час досудового розслідування захисника за призначенням з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_21 . ОСОБА_5 , якому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не заперечував, клопотання про залучення іншого захисника не заявляв.

Не заслуговує на увагу, на думку колегії суддів, ствердження захисника обвинуваченого про те, що заява потерпілого ОСОБА_8 про вчинення вбивства його матері ОСОБА_9 ОСОБА_5 та заява ОСОБА_19 про надання дозволу на огляд місця події і проведення слідчого експерименту у домоволодінні АДРЕСА_2 є недопустимими та сфальсифікованими, оскільки і потерпілий ОСОБА_8 , і свідок ОСОБА_19 суду показали, що до них не застосовувався тиск і заяви вони подавали добровільно, з власної волі.

Колегією суддів також ретельно проаналізовано ствердження сторони захисту про застосування до ОСОБА_5 тиску, яке виявлялося, як пояснив обвинувачений, у заподіянні йому поліцейськими тілесних ушкоджень, внаслідок чого він надавав визнавальні показання, та, як повідомила захисник ОСОБА_7 , у нелюдському, на її думку поводженні поліцейських щодо ОСОБА_5 , якому не було надано можливості вийти по фізіологічних потребах, і він їх справив у штани.

Так, суд звертає увагу на те, що відомостей про звернення ОСОБА_5 , який був постійно забезпечений професійною правовою допомогою, зі скаргами на протиправні дії працівників поліції стороною захисту не надано, а навпаки, сторона захисту повідомила, що не зверталася із відповідними скаргами ні до прокурора, ні до слідчого судді в порядку ст.206 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які могли б свідчити про вплив на ОСОБА_5 службових осіб органу досудового розслідування під час досудового розслідування та під час судового розгляду.

Свідчення сестри обвинуваченого ОСОБА_19 про те, що у її присутності поліцейський 07.02.2018 року наносив удари по спині ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки 08.02.2018 року проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_5 та надано висновок експерта №169 від 09.02.2018 року про те, що у останнього виявлене тілесне ушкодження синець на передній поверхні лівого передпліччя, яке виникло від дії (удару) тупого твердого предмета з обмеженою продовгуватою контактуючою поверхнею, давністю утворення в межах двох діб до обстеження, що може відповідати терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи 06.02.2018 року; його характер і локалізація за механізмом утворення не суперечать вказаному ОСОБА_5 у протоколі допиту від 07.02.2018 року; за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень. При цьому, в дослідницькій частині експертизи зазначено, що зі слів обстежуваного, 06.02.2018 року приблизно о 22 годині співмешканка дерев`яним макогоном наносила удари по руках, якими прикривався, та по тулубу. ОСОБА_5 наступного дня після затримання був оглянутий лікарем. Скарги на біль в місцях ударів, біль в грудній клітці при глибокому диханні. Також, експертами зазначені дані обстеження: відмічає біль при пальпації грудної клітки зліва по середньо-ключичній лінії в проекції реберно-хрящових з`єднань 4-6-го ребер, шкіра не змінена, при пальпації без особливостей. На передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, ближче до ліктьового згину синець у вигляді смуги, орієнтований поперечно, розмірами 6,5х4,0 см, синє-фіолетового кольору з поздовжнім просвітленням, з незначним набряком м`яких тканин. Об`єктивних ознак інших тілесних ушкоджень при детальному огляді тіла не виявлено (а.с.93, т.2).
Судово-медичний експерт ОСОБА_40 , яка роз`яснила висновок, повідомила, що експертиза ОСОБА_5 проводилася 08.02.2018 року в спеціально обладнаному приміщенні Вінницького бюро СМЕ. ОСОБА_5 був доставлений на експертизу працівником ІТТ. Шкіра ОСОБА_5 була без особливостей. В підсумку визначені тілесні ушкодження. Скарги на біль є суб`єктивними ознаками, вони не вносяться у висновок, об`єктивних ознак інших тілесних ушкоджень не було виявлено, тому і не описано. У висновку зі слів обстежуваного зазначено про походження болю, зокрема, як зазначив ОСОБА_5 , удари йому нанесла співмешканка макогоном. При обстеженні ОСОБА_5 роздягали і детально досліджували. Пахові грижі, про які зазначає захисник, не є тілесними ушкодженнями, тому у висновку не описуються.
Посилання захисника обвинуваченого на висновки комп`ютерної томографії від 22.05.2018 року щодо виявлення у ОСОБА_5 посттравматичного остеохондрозу грудного відділу хребта з посттравматичною деформацією тіл хребців, що, на її думку, свідчить про застосування тиску та побиття обвинуваченого, суд вважає безпідставними, оскільки при вивченні вказаних висновків (а.с.101, 102 т.1) вбачається, що у них не вказано період виникнення травми хребта у ОСОБА_5 та посттравматичної деформації тіл хребців.
До того ж, вказані висновки не є діагнозом та потребують консультації лікаря.
Крім того, суд звертає увагу на те, що визнавальні показання, аналогічні тим, які надавав ОСОБА_5 під час слідчого експерименту, останній надавав при проведенні психіатричної експертизи, де працівники поліції не були і не могли бути присутні, тому тиск і залякування з боку поліцейських у медичному експертному закладі виключається. Проте, ОСОБА_5 не повідомляв експертам про вчинення щодо нього незаконних дій з боку поліцейських як при проведенні судової психіатричної експертизи, так і при проведенні судово-медичної експертизи наявних у нього тілесних ушкоджень, щоразу повідомляв експертам, як і під час слідчого експерименту, про заподіяння йому тілесних ушкоджень макогоном співмешканкою ОСОБА_9 та про вчинення її вбивства. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 повідомляв експертам, як і під час слідчого експерименту, що після нанесення ОСОБА_9 ударів макогоном, йому було настільки боляче, що він справив фізіологічну потребу.
Отже, характер тілесного ушкодження у ОСОБА_5 , механізм його утворення та локалізація, відповідають обставинам, зазначеним у постанові про призначення експертизи та обставинам про його отримання зі слів обстежуваного ОСОБА_5 , і не відповідають обставинам, на які зсилається ОСОБА_5 та ОСОБА_19 про вчинення побиття обвинуваченого поліцейськими.
Проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, досліджені докази, враховуючи сукупність всіх встановлених обставин, зокрема, способу, знаряддя злочину, характеру і локалізації поранення ОСОБА_9 , поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину, поведінку потерпілої ОСОБА_9 , що передувала злочину, колегія суддів дійшла до переконання про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку із чим останній повинен нести покарання за вказаною статтею.

Виходячи з наведеного, відсутні підстави для ухвалення виправдувального вироку, на чому наполягає сторона захисту та потерпілий.

ІІ. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, мотиви суду щодо призначення покарання.

Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин, що передбачений ч.1 ст.115 КК України, є особливо тяжким злочином.

ОСОБА_5 не судимий.

На диспансерному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Чернівецької ЦПЛ ОСОБА_5 не перебуває (а.с.114-115 т.2).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта за №61 від 19.02.2018 року, в період вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; під час інкримінованого злочину в стані фізіологічного афекту ОСОБА_5 не перебував (а.с.88-91, т.2).
За місцем проживання в хуторі Грабовець Сокільською сільською радою Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_5 охарактеризований як особа, що вживає спиртні напої, проживав без реєстрації місця проживання та без реєстрації шлюбу з ОСОБА_47 , не конфліктна людина (а.с.113 т.2, а.с.51 т.1).

На теперішній час ОСОБА_5 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , у будинку, що належить його сестрі ОСОБА_19 (а.с.149-150, 108 т.1).

Як встановлено судом зі слів обвинуваченого, він не працює, не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером.

ОСОБА_5 має хворобливий стан здоров`я (а.с.101, 102, 103, 197 т.1, а.с.121, 122 т.2).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким, дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, поведінки ОСОБА_5 після вчинення злочину, а саме, що він тривалий час не повідомляв у поліцію та у медичний заклад про заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_9 і смерті останньої, думки потерпілого ОСОБА_8 , який вважає, що ОСОБА_48 слід виправдати, так як він не вірить у винуватість останнього, загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також враховуючи, що серед злочинів вбивство становить особливу небезпеку, колегія суддів вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції інкримінованої статті.

На думку колегії суддів, призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, встановлених ст.2 КПК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд також враховує неправомірну поведінку потерпілої ОСОБА_9 , яка будучи у нетверезому стані, нанесла ОСОБА_5 удари по тулубу макогоном.

З огляду на вказані обставини, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого ОСОБА_8 , хворобливий стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене в санкції ч.1 ст.115 КК України, що відповідає вимогам справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є співмірним вчиненому злочину, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів не вбачає.

Підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи»; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським Судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

ІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Прокурор в судовому розгляді просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід із домашнього арешту на взяття під варту і взяти його під варту із зали суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 на час розгляду цієї кримінальної справи знаходився під вартою з 07.02.2018 року по 19.06.2018 року, тобто з моменту затримання (а.с.104-106 т.2) до зміни запобіжного заходу на домашній арешт на підставі ухвали колегії суддів Шаргородського районного суду (а.с.128-131 т.1). Строк тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом до 31.03.2019 року (а.с.12-14 т.3).

ОСОБА_5 не порушував запобіжного заходу під час судового розгляду, виконував і виконує обов`язки, покладені на нього ухвалою Шаргородського районного суду від 31.01.2019 року (а.с.12-14 т.3).

У зв`язку із наведеним суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у виді тримання під домашнім арештом, а підстав для зміни запобіжного заходу на взяття під варту не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід вираховувати з моменту затримання у зв`язку із зверненням вироку до виконання, та зарахувати у строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 07.02.2018 року по 19.06.2018 року, відповідно до вимог ст.72 КК України, тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використаним, підлягає знищенню, речові докази, що не містять слідів злочину і належать обвинуваченому, підлягають поверненню останньому, документи, що містяться на електронних носіях, слід залишити в матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати на проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено експертизи та надано висновки: №80 від 16.03.2018 року (а.с.14-28 т.2); №109 від 23.04.2018 року (а.с.61-77 т.2); №37 від 13.04.2018 року (а.с.80-85 т.2), а вартість проведення експертиз становить, згідно з довідками про витрати на їх проведення, відповідно: 1496,42 грн. (а.с.29 т.2), 18140,42 грн. (а.с.78 т.2), 572 грн. (а.с.86 т.2), а всього на загальну суму 20208, 84 грн.

Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 20208, 84 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Так, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду ОСОБА_42 від 21.02.2018 року застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та накладено арешт на наступні речі та предмети: 3 (три) сліди речовини бурого кольору; сорочку із плямами РБК із трупу ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «НОКІА» сіро-голубого кольору; два кухонні ножі відповідно з пластиковою та металевою ручками із слідами РБК; дерев`яний макогін, довжиною 38 см.; куртку зеленого кольору; штани темного кольору (а.с.246-247 т.1).

Арешт на вказане майно слід скасувати.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів

ухвалила:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вираховувати з моменту затримання у порядку звернення вироку до виконання.

Документи: CD-R диски з відеозйомкою огляду місця події та слідчого експерименту із ОСОБА_5 , DVD-диск «Verbatim» з аудіозаписом телефонної розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , СD-диск «Verbatim» як додаток №2 до висновку експерта №37 від 13.04.2018 року з копією файлу телефонної книги з телефона ОСОБА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «НОКІА» сіро-голубого кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .
Речові докази: слід речовини бурого кольору з вхідних дверей веранди з внутрішньої сторони; слід речовини бурого кольору з вхідних кімнатних дверей веранди з внутрішньої частини; змив речовини бурого кольору з підлоги біля трупа ОСОБА_9 ; сорочку із плямами речовини бурого кольору з трупа ОСОБА_9 ; два кухонні ножі: ніж №1 із пластиковим руків`ям жовтого кольору, закріпленим алюмінієвими заклепками довжиною 19 см, довжиною леза 9 см, шириною леза 2 см, ніж №2 із литим металевим руків`ям довжиною 22 см, довжиною леза 12,5 см, шириною леза 1,5 см, на кінці якого знаходиться слід речовини бурого кольору приблизно 1,5 см; дерев`яний макогін, довжиною 38 см, посередині якого знаходиться вирізьблене руків`я, а з двох його сторін випуклі форми для розтирання; біологічні зразки з трупа ОСОБА_9 : змиви з обох рук, зрізи нігтьових пластин відповідно з лівої та правої рук, зразок крові ємкістю 20 мл; дактилоскопічні сліди; куртку «бушлат» зеленого кольору; біологічні зразки з підозрюваного ОСОБА_5 : зрізи нігтьових пластин відповідно з лівої та правої рук, змиви з обох рук, дактилоскопічні сліди рук, зразок букального епітелію знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ Вінницького НДЕКЦ МВС України витрати в сумі 20208 (двадцять тисяч двісті вісім) гривень 84 копійки за проведення експертиз та надання висновків №80 від 16.03.2018 року; №109 від 23.04.2018 року; №37 від 13.04.2018 року.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 перебування його під вартою з 07.02.2018 року по 19.06.2018 року 133 (сто тридцять три) дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 21.02.2018 року на 3 (три) сліди речовини бурого кольору; сорочку із плямами речовини бурого кольору із трупу ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «НОКІА» сіро-голубого кольору; два кухонні ножі відповідно з пластиковою та металевою ручками із слідами речовини бурого кольору; дерев`яний макогін, довжиною 38 см.; куртку зеленого кольору; штани темного кольору скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3