Справа № 344/3625/19
Провадження № 1-кс/344/2166/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 29 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000711 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаною скаргою, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова прийнята слідчим передчасно та не відповідає вимогам закону.

Зазначає, що слідчим в рамках кримінального провадження не було проведено жодної слідчої розшукової дії, востаннє слідча розшукова дія допит, була проведена слідчим ОСОБА_6 в березні 2018 року. Зазначений протокол допиту повністю підтверджує вину слідчого ОСОБА_7 , який не допустив адвоката ОСОБА_3 до кримінального провадження. Слідчий не передав вказане кримінальне провадження в силу вимог ч. 4 ст. 216 КПК України до Державного бюро розслідувань. Досудове слідство проходило із завідомо неправильною попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 397 КК України. Слідчим у постанові ніяк не обґрунтовується та не пояснюється висновок про те, що дії заступника начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 були спрямовані на забезпечення права на захист підозрюваному ОСОБА_8 , а не перешкоджали діяльності захисника ОСОБА_3 . Для усунення суперечностей слідчим не проведено одночасні допити потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала з мотивів викладених у ній.

Прокурор у кримінальному провадженні - ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечила. Зазначила, що оскаржувана постанова була прийнята з дотриманням вимог КПК України.

Слідчий, рішення якого оскаржується ОСОБА_5 в судовому засіданні просив слідчого суддю у задоволенні скарги відмовити. Вказав, що під час досудового слідства було зібрано доказів в достатньому обсязі для прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000711 в сукупності, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
В частині 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Заявник вказує, що копію постанови вона отримала при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження 18.02.2019 року, тому строк для оскарження вказаної постанови нею не пропущено. Доказів протилежного слідчому судді не надано.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

У ході судового розгляду встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді від 16.02.2017 року зобов`язано внести до ЄРД відомості за заявою ОСОБА_3 від 08.02.2017 року про перешкоджання здійсненню правомірної діяльності захисника слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 .

Досудове розслідування кримінальному провадженні № 0000711 здійснювалось прокуратурою Івано-Франківської області.

В ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_3 , як свідка заступника начальника СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , свідка адвоката ОСОБА_10 , свідка начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Івано-Франківська УВП № 12» ОСОБА_11 , отримано висновок службового розслідування від 16.05.2017 року щодо дій заступника начальника слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 .

Також слідчим було вчинено ряд інших слідчих дій.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 29 січня 2019 року кримінальне провадження, внесене 25.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000711, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях заступника начальника СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий виходив з того, що в ході досудового розслідування не здобуто будь яких фактичних даних, які вказували б на наявність у діях заступника начальника СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Михалков та інші проти України від 13.01.2013 року п. 42, рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 8 жовтня 1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII)».

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи. Стороною обвинувачення всебічно, повно і неупереджено проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні, зокрема проведено необхідні і достатні слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин події, яка мала місце з 13.12.2016 року по 01.02.2017 року.

Наведені у постанові обставини повністю підтверджуються зібраними в ході досудового слідства доказами: показаннями свідків, результатами службового розслідування та іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000711 в їх сукупності.

Заявником не доведено, що проведення одночасного допиту та інших слідчих, процесуальних дій, зможе стати за основу для висновку про вчинення заступником начальника СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 2 ст. 397 КПК України.

При проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому слідчим були проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, та відповідно до ст. 284 КПК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Таким чином, на думку слідчого судді, підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 110, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 29 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000711 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2017 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 18 березня 2019 року о 13 год. 10 хв.