Номер провадження: 11-сс/813/96/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року, по кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №003234 від 22.12.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
22.12.2018 року ОСОБА_8 та невстановлена особа перебуваючи в нічний час на площі Соборній м. Одеси скоїли напад на потерпілу ОСОБА_9 і застосуванням фізичного насилля заволоділи її майном: мобільним телефоном Самсунг, вартістю 8000 грв. С СІМ картою номер НОМЕР_1 і з місця злочину зникли, але через деякій час ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції.
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та застосований запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, однак слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України , а також обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та винести нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід підозрюваному у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що слідчий суддя, в порушення вимог ч.1 ст.178 КПК України, не взяв до уваги тяжкість інкримінованого злочину, особу підозрюваного, який не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні, в зв`язку з чим прийшов до необґрунтованого висновку про недоведеність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.194 ч.ч.1,4 КПК України:
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
22.12.2018 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 186 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №003234.

22.12.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 196 КК України.
Оскаржуваною ухвалою судді відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та застосований запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, однак слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України , а також обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого.
Апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та ухвалу слідчого судді, вважає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя дослідив та встановив про недоведеність усіх обставин, передбачених ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу, якими обґрунтував висновки в ухвалі, постановленої згідно вимог ст. 196 КПК України.
Так, згідно вимог ч. 1 п. 1 ст. 194 КПК України, в ухвалі слідчого судді наданий аналіз та належна оцінка матеріалам, наданим до клопотання щодо наявності обґрунтованої підозри.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження, наданих до клопотання слідчого,в ухвалі слідчого судді встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновок слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Разом з тим, в клопотанні прокурор вказує, як підставу для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність ризиків, передбачених п.п.1-4,5 ст.177 КПК України, зокрема, ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого, може перешкоджати у розслідуванні кримінального провадження іншим чином, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Однак, в ухвалі слідчого судді встановлено, що, в порушення п.2 ч. 1 ст. 194 КПК України, органи досудового розслідування не довели наявність ризиків, передбачені п.п. 3,4,5 ч. 1ст.177 КПК України, зазначених в клопотанні слідчого.

Колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та надані процесуальні документи вважає, що ризики, передбачені п.п.3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, зазначені в клопотанні слідчого, зокрема, ризики того,що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та може вчинити інше кримінальне правопорушення не знаходять підтвердження.
Зокрема, відсутність ризику передбаченого п.п. 3,4 ч. 1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що викрадене майно повернуто потерпілій, підозрюваний визнає вину та сприяє у розкритті злочину.
Крім того, відсутність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний раніше не судимий.
В клопотання слідчого, та під час апеляційного розгляду прокурором, взагалі необґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки твердження з цього питання ґрунтуються на припущеннях, в зв`язку з чим підозрюваній був обраний більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки в ухвалі слідчого судді про недоведеність органами досудового розслідування обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, про неможливо застосувати більш м`яких запобіжних захід ніж тримання під вартою,оскільки жодних доказів суду першої інстанції та апеляційному суду на їх спростування надано не було.
Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, врахував особу підозрюваної.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя,відповідно до вимог ст.ст. 178, 183 ч. 1, 194 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не були доведені усі обставини, передбачені ст. 194 КПК України, обрав підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який має забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та забезпечить запобіганню встановленого ризику.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що менш суровий запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відповідними доказами не підтверджені.
Посилання тільки на тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволені клопотання слідчого та обрав запобіжний захід підозрюваному у вигляді цілодобового домашнього арешту, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, Одеський апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту- залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2