Справа № 305/1187/18
Провадження по справі 1-кп/305/334/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000509 від 23.06.2018 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видричка, місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, сезонного робітника, на утриманні має одну неповнолітню дитину, військовозобов`язаного, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи зобов`язаним згідно рішення Рахівського районного суду справа №709/1001/2012 від 13 березня 2012 року, сплачувати на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відстотків прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2012 року по червень 2018 року, аліменти не сплачував, тим самим умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів, внаслідок чого станом на червень 2018 року допустив заборгованість у сумі 46586,16 (сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 16 копійок, що сукупно складає суму виплат за понад три місяці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та пояснив. Йому відомо, про те, що відповідно до рішення Рахівського районного суду, з 2012 року його зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, з моменту винесення судового рішення до сьогоднішнього дня, він не заплатив жодної копійки на утримання дитини, через скрутне матеріальне становище та відсутність постійної роботи. Проживає у фактичному шлюбі з громадянкою ОСОБА_9 . Окрім, сина ОСОБА_7 інших утриманців немає. На життя він заробляє, виконуючи різні роботи по найму у односельчан, стверджує, що буде сплачувати аліменти, коли знайде постійну роботу. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердила, що обвинувачений ОСОБА_10 , будучи батьком їх сина ОСОБА_7 , з моменту народження дитини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 , ніколи не допомагав їй утримувати дитину, не цікавився вихованням сина, не забезпечував його. Йому було відомо, що відповідно до рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти. У травні 2018 року вона звернулася із відповідною заявою до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження. Як потерпіла цивільний позов не заявляє, претензій морального характеру до обвинуваченого немає.

Окрім повного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість доводиться дослідженими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.05.2018, з якого слідує, що громадянка ОСОБА_6 , звернулася із заявою в якій повідомила про те, що ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів;

- копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_11 , де в графі батько записано ОСОБА_4 .

- рішенням Рахівського районного суду від 13.03.2012, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , зобов`язаний, щомісячно, сплачувати на користь ОСОБА_6 , аліменти, на утримання сина ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2012 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_4 , був присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи про стягнення аліментів, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі визначеному позивачкою;

- розрахунком заборгованості по сплаті аліментів стверджено, що станом на 26.06.2018 заборгованість ОСОБА_4 становить 46586,16 (сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 16 копійок;

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 , як скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Таким чином, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, які узгоджуються із показаннями обвинуваченого та потерпілої, не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , ухилився від сплати аліментів у користь ОСОБА_6 на утримання свого сина ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, тривалий час офіційно не працює, офіційних доходів не має, не докладає жодних зусиль у пошуку роботи та не виконує зобов`язання по сплаті щомісячних платежів (аліментів), що свідчить про відсутність бажання у останнього в добровільному порядку погасити заборгованість по оплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини та неусвідомлення ним караності такого діяння.

Відповідно висновку досудової доповіді від 30.10.2018 Рахівського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян.

Враховуючи викладене, позицію потерпілої та прокурора, беручи до уваги загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка є досить значною та вказує на наявність ознаки "злісність", а саме небажання з боку обвинуваченого виконувати судове рішення та послідовне і свідоме ігнорування обов`язку сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним інших злочинів неможливо без його ізоляції від суспільства. За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КПК України, у виді арешту на певний строк, яке суд вважає необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання - 3 (три) місяці арешту.

Строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_4 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1

З оригіналом вірно

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1