В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000511 від 02.09.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Магдалинівка, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 27.04.2011 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 104 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком терміном 1 рік;

- 14.11.2011 року Магдалинівським районним судом за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 роки 2 місяці позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання призначено частково невідбутий термін строком 10 місяців та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 05.06.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчинені злочин передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скоєного за наступних обставинах.

01.09.2018 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до подвір`я, яке розташоване по АДРЕСА_1 , звідки викрав належну ОСОБА_5 металеву каністру ємністю 10 літрів вартістю 190 грн., в якій заходилося паливо марки А-95 у кількості 10 літрів, вартістю 30,49 грн. за один літр. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток в розмірі 494,9 грн., що підтверджено висновком експерта Дніпропетровського НДЕКЦ № 11/12.1/1106 від 19.12.2018 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав суду, що 01.09.2018 року перебуваючи в с. Кременівка, Магдалинівського району зайшов до ОСОБА_5 та на вулиці з під навісу викрав каністру з паливом, яке потім залив до мотоциклу. В тому що сталося розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
За думками прокурора та обвинуваченого проведення засідання можливе без участі потерпілої, не вважали її явку необхідною, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за відсутності потерпілого.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України. Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.

Таке переконання суду ґрунтується на встановлених в ході судового розгляду справи обставинах вчинення злочину, таких як покази обвинуваченого та фактичних обставинах справи, які нікім не оспорювались.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у вчинені злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину, оскільки будучи судимим за умисний злочин згідно вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_4 знову вчинив новий умисний злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, які його характеризують.

Так, в матеріалах справи міститься побутова характеристика на ОСОБА_4 з якої вбачається, що за час проживання останній зарекомендував себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок. На обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, вчинив злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до п.п.1-5постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7(з наступними змінами), при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, його щире каяття, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції його від суспільства, тому необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції частини та статті, за якими кваліфіковані його дії, а саме: у виді позбавлення волі.

Таке переконання суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 будучи раніше засудженим вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком в 1 рік, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та в період іспитового строку вчинив діяння, яке містять склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Судом враховується проміжок часу за який було вчинено інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення після засудження останнього 05.06.2018 року, що на думку суду свідчити про свідоме нехтування обвинуваченим ОСОБА_4 правил встановлених в суспільстві в частині охорони права власності, вказане також свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, тому єдиним і достатнім для виправлення обвинуваченого є покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям такого, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину призначеного йому покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2018 року.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Витрати в кримінальному провадженні складаються з документально підтвердженої вартості проведеної судово-товарознавчої експертизи в розмірі 572,00 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний західо не обирати.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2018 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу

Запобіжний захід до засудженого не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати з проведення експертизи в розмірі 572,00 грн.

Речові докази: металеву каністру ємністю 10 літрів яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній як законному власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1