ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/73/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

секретаря ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06 листопада 2018р. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 03 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06 листопада 2018 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , а саме: 1/2 частину гаража з підвалом № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі Східний Тернопіль по вул. Лесі Українки, 4, у м. Тернополі, із забороною його відчуження.

В обґрунтування вказаного рішення слідчий суддя зазначив, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Тернопільській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000033 від 03 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за вчинення якого, серед іншого, передбачено і конфіскацію майна. Вказав, що з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження та забезпечення конфіскації майна належного підозрюваному ОСОБА_6 на дане майно слід накласти арешт шляхом заборони його відчуження.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06 листопада 2018 року про накладення арешту на нерухоме майно скасувати, а у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Зокрема зазначає, що ОСОБА_6 визнає свою вину, хворіє на гепатит «С», має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_6 (18.11.1936 року) та малолітню дитину - ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

Крім того вказує, що збут наркотичної речовини -опію ацетильованого носить разовий характер, його кількість, згідно Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, є невеликою, що в цілому вказує на те, що злочин не несе великої суспільної загрози, вищезазначене нерухоме майно не є доказом у справі, воно не використовувалось в процесі злочинної діяльності підозрюваного.

Більше того, іншим співвласником даного нерухомого майна є сестра підозрюваного - ОСОБА_6 . Накладенням арешту на дане майно суттєво обмежуються її права як власника (співвласника належної її частини), оскільки вона фактично позбавляється права на відчуження даного майна чи передання його в користування іншим особам (оренду). Це випливає з того, що 1/2 гаража, для його реалізації неможливо виділити в натурі через специфіку будівлі.

Також вказує, що суд має підстави для застосування положень ч. 2 ст. 69 КК України, яка дає право не застосовувати такий додатковий вид покарання, як конфіскація майна.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити з мотивів, викладених у ній, міркування прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, оскільки вважає її законною і обґрунтованою, ознайомившись з матеріалами провадження та доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно до скасування такої заборони у встановленому КПК України порядку. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя відповідно до ст. ст. 171, 173 КПК України повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.

Зазначена заборона здійснена у кримінальному провадженні, яке порушено по факту вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України відносно встановленої органами досудового розслідування особи.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку, що в матеріалах кримінального провадження наявна справжня потреба у накладенні арешту на майно.

При апеляційному розгляді встановлено, що 13 жовтня 2018 року за матеріалами клопотання слідчого складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.307 КК України, та вручено останньому.

З матеріалів клопотання вбачається, що у ОСОБА_10 , який, не маючи постійного джерела доходу, з метою легкого збагачення у січні 2018 року, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, виник злочинний намір, направлений на незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу-опію ацетильованого.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_10 у січні 2018 року запропонував ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 займатися незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту, а також незаконно збувати особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, а отримані грошові кошти, здобутті злочинним шляхом, ділити між собою.

На пропозицію ОСОБА_10 ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодились та вступили в злочинну змову, направлену на незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого.

Реалізуючи свої злочинні задуми, пов`язані із збутом особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розподілили між собою роль кожного у даній злочинній схемі.

Зокрема, ОСОБА_10 займався придбанням у невстановлених досудовим розслідуванням осіб макової соломи, із якої спільно із учасником злочинної змови ОСОБА_6 виготовляв опій ацетильований. Надалі учасники злочинної схеми для подальшого збуту, ділили незаконно виготовлений опій ацетильований між собою. В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 збували його наркозалежним особам у м Тернополі та Тернопільській області. ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 частину отриманих коштів за незаконний збут наркотичних засобів передавали ОСОБА_10 для подальшого придбання сировини для виготовлення опію ацетильованого макової соломи.

Так, здійснюючи свою злочинну діяльність за вказаною схемою, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 18 вересня 2018 року близько о 14.00 год., перебуваючи по вул. Винниченка у м. Тернополі, маючи заздалегідь виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, незаконно збув його у медичному шприці ємкістю 5 мл. масою в перерахунку на суху речовину 0,1024 грамів, громадянину ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) за грошові кошти у сумі 500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , 27 квітня 2018 року близько 11.20 год., перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_1 , маючи заздалегідь виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, незаконно збув його у медичному шприці ємкістю 5 мл. масою в перерахунку на суху речовину 0.0222 грама ОСОБА_14 (анкетні дані змінено) за грошові кошти у сумі 100 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 23 травня 2018 року близько 14.10 год., перебуваючи в м. Тернополі по вулиці Старий Ринок, 1, маючи заздалегідь виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, незаконно збув його у медичному шприці ємкістю 20 мл., масою в перерахунку на суху речовину 0,0173 грами, громадянину ОСОБА_15 (анкетні дані змінено) за грошові кошти у сумі 200 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 20 червня 2018 року близько 18.45 год., перебуваючи на залізничній колії по вул. Татарська у м Тернополі, маючи заздалегідь виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, незаконно збув його у медичному шприці ємкістю 5 мл. масою в перерахунку на суху речовину 0,036 грами громадянину ОСОБА_16 (анкетні дані змінено) за грошові кошти у сумі 200 гривень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_6 є гараж з підвалом № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Східний Тернопіль» по вул. Лесі Українки, 4 у м. Тернополі.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, який інкримінується підозрюваному, є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Арешт вказаного нерухомого майна, що належить підозрюваному, має на меті забезпечити можливу конфіскацію майна останнього, яке відповідає визначеним у ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України критеріям в частині накладення арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника з приводу можливого застосування при призначенні покарання судом щодо ОСОБА_6 ст.69 КК України та незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність того чи іншого об`єкту до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, зазначені в апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 доводи та підстави, за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є визначеними законом підставами для скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 131,132,170,173,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06 листопада 2018р. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 03 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи