Справа №195/1820/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2019 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000670 від 17.11.2017 р., стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Геройське Сакського району АР Крим, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, а саме:
- 24.01.2017 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 140 годин громадських робіт;
- 24.02.2017 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання покарання призначеним Томаківським районним судом від 24.01.2017 року до 3 років 15 днів позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року, вирок Томаківського районного суду від 24.02.2017 року скасовано в частині призначеного покарання, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Згідно ст. 72 КК України вирок Томаківського районного суду від 24.01.2017 року виконувати самостійно,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С ТА Н О В И В :
Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винною за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 140 годин громадських робіт.
Відповідно до ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України Томаківським районним відділом Південо-Східного МРУ ВКПП МЮ 30.03.2017 ОСОБА_3 , була направлена для відбування покарання на підставі вищевказаного вироку за місцем свого проживання, а саме - до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області.
Розпорядженням голови Вищетарасівської сільської ради № 1-к від 30.03.2017 ОСОБА_3 визначено виконання громадських робіт у вигляді благоустрою території Вищетарасівської сільської ради, які підлягали виконанню з 31.03.2017 року.
Так, ОСОБА_3 будучи в належній формі ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 140 годин громадських робіт, присуджених їй вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватись встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтись на реєстрацію до кримінально - виконавчої інспекції, про що була письмово попереджена, ігноруючи вимоги законодавства, умисно, без поважних причин, ухилилася від відбування покарання у вигляді громадських робіт, та з присуджених їй Томаківським районним судом Дніпропетровської області 140 годин громадських робіт, відпрацювала лише 4 години.
Умисні дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачена погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнала, розкаялася в скоєному. Пояснила що не відбувала покарання у виді громадських робіт тому, що односельці насміхались над нею, відчувала суспільний осуд про свою судимість. Просила суворо її не карати.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченої, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченої. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до характерезуючих матеріалів обвинувачена позитивно характеризується по місцю проживання. Скарги відносно неї не надходило, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Суд, оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту якого вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі її самовикриття.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої згідно ст.66 КК України є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином, невеликою тяжкості, але який вчинений в період іспитового строку,особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Позитивно характеризується за місцем проживання.
Судом встановлено, що обвинувачена засуджена 24.01.2017 року Томаківським районним судом до 140 годин громадських робіт, та 15.08.2017 апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2.ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
ОСОБА_3 скоїла злочин невеликої тяжкості з прямим умислом, будучи спеціальним суб`єктом злочину за ч.2.ст.389 КК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю, або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи також що обвинувачена не працевлаштована,з метою її перевиховання та упередження скоєння злочинів в подальшому вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за скоєний злочин у виді арешту та остаточну міру покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі.
Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
На підставіст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 р. та за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2017 р., призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 .
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1