Провадження № 1-кс/750/5419/18
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009202 від 27.11.2018 відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, зі слів, працюючого в ТОВ «Інсспецпром» слюсарем - збиральником, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2013 року народження, в силу ст. 89 КК України не судимого, із професійно-технічною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Слідчий Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з тим, що 27.11.2018, близько «21» години «50» хвилин, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, знаходячись неподалік буд. АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, нанісши один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок якого остання впала на землю, відкрито заволодів шляхом виривання з руки потерпілої її жіночою сумкою, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 102 грн., що належать потерпілій, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

28.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу слідчий мотивує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів та розуміє її невідворотність, що свідчить про можливість, переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, враховуючи викладене вище, застосування будь-якого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що жодним чином не збирається переховувався від слідства, на даний час він працевлаштований та має на утриманні двох малолітніх дітей, у зв`язку з чим просить не позбавляти його волі.

Захисник також не погодився з клопотанням, звернув увагу на те, що клопотання не обґрунтоване на законі, вважає, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, просить застосувати відносно підозрюваного домашній арешт або особисте зобов`язання.

Заслухавши доводи всіх учасників судового провадження та дослідивши матеріли кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Більш того, як зазначає Резолюція Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення може змусити судові органи взяти підозрюваного під варту і тримати його там, щоб запобігти будь-якій спробі вчинення нових злочинів, але потрібно, крім інших умов, щоб небезпека була ймовірною, а захід відповідав обставинам справи, зокрема, біографії й особистим якостям відповідної особи.

Аналогічна позиція міститься і у ст. 178 КПК України, де зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити не лише наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а в сукупності, ще і інші обставини, що характеризують особу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний має на утриманні двох малолітніх дітей, на даний час працевлаштований та в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце мешкання в м. Чернігові та частково визнає пред`явлену йому підозру і все це не спростоване прокурором в судовому засіданні.

Враховуючи, вищевикладене слідчий суддя вважає доведеними в судовому засіданні обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, відповідно до мотивування, викладеного в клопотанні, але разом з тим, знаходить, що прокурором в судовому засіданні не доведені обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, у разі недоведеності прокурором в судовому засіданні таких обставин, як недостатність застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Виходячи з наведених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку що, маючи на меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків для запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто за наявності саме лише одного цього ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вищезазначені дії, з врахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, його характеристику, перебування на утриманні малолітніх дітей, майновий стан, є достатні підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, зазначених у ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд враховував вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, справу "Комарова проти України" від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути "загальним правилом", і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 196, 309 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого щодо застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 19.00 год. до 07.00 год. щоденно без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на нього обов`язок:

не відлучатись з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого мешкання або роботи;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Строк дії ухвали встановити до 25 січня 2019 року.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1