21.11.2018 363/4550/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000628 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, несудимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

встановив:

03.07.2017 року близько 20 год. ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_10 на автомобілі «ЗАЗ Таврія», н.з. НОМЕР_1 , що належить останньому, виїхали на полювання до лісосмуги на території с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області, поблизу птахоферми № 1 ТОВ «Комплекс Агромарс».

На полювання останні взяли з собою споряджені набоями відповідного калібру, одиниці зброї, що належить ОСОБА_10 , а саме ІЖ 18 МН, к-р НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та НОМЕР_4 кр. 16, № НОМЕР_5 .

04.07.2017 року близько 01 год. ОСОБА_4 під час полювання на вказаному місці необережно поводився з ввіреною йому ОСОБА_10 зброєю гладкоствольною мисливською рушницею НОМЕР_4 кр. 16 № НОМЕР_5 та, діючи необережно у формі злочинної недбалості, не передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, коли, спіткнувшись через випадкову природну перешкоду, здійснив (допустив) ненавмисний постріл з рушниці, яким влучив у потерпілого, заподіявши ОСОБА_10 вогнепальне поранення, від якого той невдовзі помер.

Так, унаслідок пострілу потерпілому ОСОБА_10 заподіяно вогнепальні дробові поранення тіла з пошкодженням внутрішніх органів, які в своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями небезпечними для життя в момент заподіяння від яких настала смерть.
Зокрема, потерпілому заподіяно поранення на висоті 134 см. від поверхні стопи і в 3-х см вліво від передньої серединної лінії в надключичній області:

рана № 1 неправильно округлої форми розміром 0,6x0,5см, з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром близько 0,5 см, краї якої нерівні, мілко фестончаті, осаджені до 0,2 см (більше по нижньому краю). Від рани бере початок рановий канал, що йде спереду назад, кілька зверху вниз і кілька справа наліво; довжиною по зонду близько 16 см.

По правій бічній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті:

рана № 2 неправильно округлої форми з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром близько 0,5 см з нерівними кілька осаджені мілко фестончатими краями.

За долонній поверхні середньої та дистальної фаланги 2-го пальця правої кисті розташовується:

рана № 3 розміром 4,5x0,9 см відходять від неї множинними розривами, з нерівними не осадженими, незначно кровоподтьочними порівнянними краями.

По передній поверхні лівого стегна у верхній його третині на висоті 80 см. від поверхні стопи розташовується:

рана № 4 неправильно округлої форми розміром 0,6x0,5 см, з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром близько 0,5 см, краї якої нерівні, мілко фестончате, осадження до 0,3 см. Від рани бере початок рановий канал довжиною 5см, спрямований спереду назад, кілька справа наліво і кілька зверху вниз.

У правому підребер`ї по середній пахвовій лінії на висоті 98 см від поверхні стопи розташовуються:

рани № 5-6 з відстанню між ними 1см неправильно округлої форми з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром по 0,5 см, з нерівними кілька мілко фестончатими осадженнями до 0,4 см краями.

На задній пахвовій лінії в проекції правого підребер`я розташовується:

рана № 7 неправильно округлої форми розміром 0,6x0,5см, з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром близько 0,5 см, краї якої нерівні, мілко фестончате, осаджені до 0,2 см.

По зовнішній поверхні правого стегна на висоті 78 см від поверхні стопи розташовується:

рана № 8 неправильно округлої форми розміром 0,6x0,5см, з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром близько 0,5 см, краї якої нерівні, мілко фестончате, осаджені до 0,1 см.

На заднє-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на висоті 83 см розташовується:

рана № 9 неправильно округлої форми розміром 0,6x0,5см, з дефектом шкіри по типу «мінус тканину» діаметром близько 0,5 см, краї якої нерівні, мілко фестончатий, осаджені до 0,3 см.

При досліджені відхідних ранових каналів виявлено:

- від рани № 1 в лівій надключичній області рановий канал йде спереду назад, кілька зверху вниз і кілька справа наліво через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини цієї області, проникає в ліву плевральну порожнину, проходить через верхню і нижню частку лівої легені, 5-е міжребер`ї, лопатку і закінчується в м`яких тканинах, де виявлено металеве стороннє тіло (дріб); довжиною по зонду близько 16 см;

- від рани № 2, розташованої на правій бічній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті канал йде ззаду наперед зверху вниз і справа наліво і закачується раною № 3, розташованої на долонній поверхні середньої і дистальної фаланги 2-го пальця правої кисті; довжиною по зонду близько 2,6 см;

- від рани № 4, розташованої на передній поверхні лівого стегна у верхній його третині рановий канал йде спереду назад, кілька справа наліво і кілька зверху вниз через м`які тканини цієї області з пошкодженням лівої стегнової кістки і закінчується в м`яких тканинах, де виявлено металеве стороннє тіло (дріб); довжиною по зонду близько 5 см;

- від ран № 5,6,7 розташованих в правому підребер`ї ранові канали йдуть спереду назад, кілька справа наліво і кілька зверху вниз через м`які тканини цієї області проникають в черевну порожнину, де сліпо і закінчуються, довжиною по зонду близько 4 см;

- від ран № 8,9 розташованих на правому стегні, ранові канали йдуть спереду назад кілька справа наліво і кілька зверху вниз і сліпо закінчуються в м`яких тканинах довжиною по зонду близько 5,5 см.

В суді ОСОБА_4 повністю визнав свою вину. Показав, що вночі 3.07.2014 року під час полювання, на яке його запросив потерпілий його кум ОСОБА_10 , в полі поблизу птахоферми в с. Гаврилівка, вони розійшлися й шукали здобич. Близько 1 год. ночі він оступився (спотикнувся) через нерівну поверхню, втратив рівновагу і падав. В той момент, оскільки праву руку тримав на спусковому гачку, мимоволі стався постріл з гладкоствольної вогнепальної рушниці, яку йому дав потерпілий. Від пострілу в темряві влучив у потерпілого, який, як він тоді зрозумів, знаходився попереду метрів 30-40 та якого він тоді не бачив.
Зазначив, що досвіду в мисливстві вогнепальною зброєю не мав, правил поводження зі вогнепальною зброєю в умовах полювання не дотримувався та з ними не знайомий.
Після поранення потерпілого телефоном викликав його дружину, яка з братом потерпілого автомобілем його забрали до с. Гаврилівка для надання медичної допомоги.
Швидку медичну допомогу не викликав, оскільки не знав у якій місцевості вони знаходяться й куди слід викликати таку допомогу.
З усіма кваліфікуючими ознаками інкримінованого злочину та виявленими у потерпілого тілесними ушкодженнями внаслідок пострілу і вогнепального поранення погодився, всі обставини викладені в обвинувальному акті визнав беззастережно й добровільно, що сумніввів у суду не викликає.
Цивільні позови про відшкодування моральної шкоди не визнав, посилаючись на скрутне матеріальне становище, який заробляє на підробітках по будівництву, утримує 3-х малолітніх дітей, заявлених у позовах коштів не має.
Цивільний позов у частині відшкодування витрат на поховання визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді показав, що вночі телефоном дізнався про вогнепальне поранення сина на полюванні біля с. Гаврилівка. Коли їхав до сина, йому повідомили про його загибель від отриманих поранень. Внаслідок смерті єдиного сина йому заподіяну значну моральну шкоду, яку він просить стягнути з обвинуваченого в розмірі 500 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що з 2010 року проживала з чоловіком у шлюбі, який утримував сім`ю, разом виховували сина 2010 року народження. Ввечері 3.07.2017 року його чоловік та обвинувачений після підробіток на будівництві разом поїхали на полювання. Вночі обвинувачений зателефонував на мобільний її чоловіка, який лишився вдома. Тоді вона дізналася про його поранення. Згодом разом з братом потерпілого автомобілем вивезли чоловіка з поля до с. Гаврилівка, куди пізніше приїхала викликана нею швидка медична допомога, яка повезла пораненого потерпілого до лікарні, але в дорозі він помер. Смертю чоловіка й годувальника їй заподіяно значну моральну шкоду, син утратив батька, вони не добудували житло й лишилися без домівки. Просила стягнути з обвинуваченого на відшкодування заподіяної моральної шкоди 500 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді показала, що близько 2 год. ночі 4.07.2017 року її телефоном повідомили про поранення сина, якого автомобілем везли в с. Гаврилівка до її будинку назустріч швидкій медичний допомозі. Пораненого сина побачила в автомобілі, пошкоджень на ньому не знайшла, однак його стан поступово погіршувався, з яким вона поговорила та який висловив відчуття, що від отриманого поранення він не виживе. Швидка по прибуттю повезла його до лікарні, однак потерпілого врятувати не змогли і в дорозі він помер. Після цього їй стало зле, вона потрапила до лікарні, пережила гіпертонічний криз. Просила відшкодувати заподіяну моральну шкоду завдану смертю молодшого сина в розмірі 345 600 грн. та матеріальні витрати на поховання 12 605 грн.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих та представника потерпілого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин обвинувального акту, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у вбивстві потерпілого ОСОБА_10 , вчиненому через необережність, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 1 ст. 119 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, характер допущеного необережного поводження зі зброєю під час полювання, що призвело до заподіяння потерпілому смертельного вогнепального поранення, ступінь вчиненого необережного злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив уперше, характеризується позитивно, має 3-х малолітніх дітей, на обліку лікаря нарколога і психіатра не знаходиться, працює неофіційно на підробітках, проживає окремо від дружини.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Суд також враховує позицію потерпілих, які в суді висловилися про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, проте з одночасним звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та поклалися на розсуд суду, просили врахувати, що обвинувачений заходів до відшкодування шкоди заподіяної смертю їхньої близької людини не вживав. При цьому останній в суді публічно просив вибачення в потерпілих, висловлював жаль з приводу вчиненого, розуміючи неможливість виправлення невідворотних негативних наслідків.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, проте його виправлення і попередження вчинення нових злочинів можливим без ізоляції від суспільства й відбування покарання, від якого слід звільнити із встановленням випробувального строку, протягом якого останній повинен виконати обов`язки передбачені ст. 76 КК України і не вчинити новий злочин.

Що стосується речових доказів згаданих в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то суд зазначає наступне.
Так, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не заперечуються. За принципами безпосередності і диспозитивності судового розгляду, суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами (ст.ст. 23, 26 КПК України).
За змістом зазначених вимог Закону та вимог ст. 100 КПК України, суд може вирішити долю лише тих речових доказів, які йому надані стороною, які судом безпосередньо досліджені, а інакше доказ весь час зберігається у відповідної сторони кримінального провадження. Оскільки як самі речові докази, так і будь-які процесуальні документи стосовно згаданих в реєстрі матеріалів досудового розслідування речових доказів суду не надавалися і безпосередньо судом не досліджувалися, суд їхню долю вирішувати не може, які в силу вимог ст.ст. 93, 100 КПК України продовжують зберігатися у сторони обвинувачення.
Документально підтверджені процесуальні витрати за проведення судових експертиз під час розслідування справи слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Вирішуючи заявлені цивільні позови, суд дійшов до таких висновків.
Так, витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника загиблому, яких зазнала позивачка ОСОБА_8 на суму 12 605 грн. підтверджується документально, а тому згідно вимог ст.ст. 22 і 1201 ЦК України та з огляду на принцип відшкодування реальних збитків у повному обсязі, вони підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 , як з винної особи так як про це просить позивачка. Її позов у цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується грошового розміру заподіяної потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 (дружини, батька та матері загиблого) моральної шкоди то, з огляду на перенесену потерпілими глибину душевних страждань, що пов`язані зі смертю близької людини, їх невідворотні негативні наслідки, вимушені зміни в життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який має на утриманні 3-х малолітніх дітей, на підставі чого суд визнає такий розмір відшкодування доведеним частково від заявленої суми.

При цьому суд зважає на підстави і обставини, що обґрунтовані кожним із позивачів в судовому засіданні, те, що померлий був єдиним годувальником для своєї сім`ї, спільно проживав з дружиною, утримував малолітнього сина, який залишився без батька, а також був єдиним сином у позивача ОСОБА_9 та молодшим сином для позивачки ОСОБА_8 , коли остання внаслідок втрати близькою людини пережила гіпертонічний криз, проходила лікування.

Таким чином цивільні позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди заподіяною смертю близької людини в цій справі підлягають частковому задоволенню на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України і за цим законом призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.п. 1 і 2 ч. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, зокрема, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, не виїде за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За проведення судових експертиз по справі стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у відповідному розмірі, зокрема 1 784, 64 грн., 1 784, 64 грн., 1 484, 40 грн., 1 484, 40 грн., 989, 60 грн., 989, 60 грн. та 3 569, 28 грн., а всього 12 086 (дванадцять тисяч вісімдесят шість) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної та моральної шкоди 12 605 грн. та 100 000 грн. відповідно, а всього 112 605 (сто дванадцять тисяч шістсот п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя