Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/497/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.03.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань №001018 від 12 листопада 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2017 року близько 14 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.9 - «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення дорожнього руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб» Правил дорожнього руху України, не вжив всіх заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, виконуючи маневр задній хід біля будинку № 1 по вул. Виноградна в с. Боржавське, Виноградівського району, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який в той час знаходився на проїжджій частині з правої сторони по напрямку руху позаду автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 162 від 21.12.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла грудини, закритих переломів ключиць зліва та справа, закритих переломів ребер справа: І-ІІІ по ключичній лінії, III - VII по лопаточній лінії, III - X по біля хребетній лінії та зліва, І - IV по ключичній лінії, IV - V по лопаточній лінії, ІVII позадньо під пахвинній лінії, II - X по біля хребетній лінії з пошкодженням вісцеральної плеври, забою перикарду та легенів, розриву легенів, які по цій ознаці згідно п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка наступила 17 листопада 2017 року о 06 годині 15 хвилин, є характерними для дорожньо - транспортної пригоди у вигляді переїзду колесами автотранспортного засобу, та вкладаються у час та місце події.

Згідно висновку експерта № 563 від 24 листопада 2017 року з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди стали обставини пов`язані з тим, що водій автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримавшись вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не забезпечив безпеку дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_7 який знаходився по заду автомобіля.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України стали причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Щиро розкаюється у скоєному. Однак у стані алкогольного спяніння він не перебував. Алкогольні напої вживав вдома по закінченню робочого дня. 11.11.2017 року він запросив ОСОБА_7 та інших знайомив допомогти на будівництві. Знаходячись поруч з будинком в якому він проживає, перебуваючи за кремом власного автомобіля, виконуючи маневр заднім ходом не помітив ОСОБА_7 та здійснив наїзд на нього. Працівників поліції про подію не повідомляв, оскільки потерпілий, на його думку, не потребував допомоги, його стан був задовільний. Після наїзду на потерпілого він допоміг йому піднятись та посадив до машини. Син потерпілого відвіз його додому, а після до лікарні. Вдома під час вечері він випив 2-3 стакана домашнього вина. Після чого приїхали працівники поліції. Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю. Моральну шкоду визнає частково. Відшкодував потерпілій 4 000 доларів США. Можливості відшкодувати більше на даний час не має можливості, в нього на утриманні троє малолітніх дітей, дружина інвалід 3 групи, заробітки є сезонними, повязані з вирощуванням та продажем овочів. Заперечення (відзив) на позов в судовому засіданні не підтримав.

Крім визнання обвинуваченим вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні повідомила, що вона проживала з своїм чоловіком ОСОБА_7 40 років, для неї це важка втрата. З вини ОСОБА_5 її чоловік загинув. ОСОБА_5 здійснив наїзд на її чоловіка. Отримала від обвинуваченого кошти в сумі 4 тисячі доларів США у відшкодування шкоди. Родина обвинуваченого та сам обвинувачений просили пробачення. Заявлений позов підтримує.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому ствердив, що безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був. Про обставини події дізнався від ОСОБА_5 . Останній йому повідомив, що при керуванні мікроавтобусом здійснив наїзд на ОСОБА_10 в с. Боржавське по вулиці Виноградній.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні повідомив, що безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був. Про обставини події дізнався від робочих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з якими він працював у ОСОБА_5 . У час події перебував у гаражному приміщенні. Алкогольні напої ОСОБА_5 не вживав, припускає, що він був тверезий.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині підтверджується:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.11.2017 року, схемою до нього та фототаблицями якими зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортного засобу (т.1 а.п.8-20);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_5 на час освідчення перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п.22);

- висновком судової автотехнічної експертизи №558 від 20.11.2017 року по дослідженню технічного стану автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого на момент огляду і експертного дослідження гальмівна система та рульове керування зазначеного автомобіля знаходились у працездатному стані і могли виконувати свої функції передбачені конструкцією (т. 1 а.п. 55-62);

- висновком судової автотехнічної експертизи №563 від 24.11.2017 року, згідно якого виникнення дорожньо - транспортної пригоди стали обставини пов`язані з тим, що ОСОБА_5 , як водій автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримавшись вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не забезпечив безпеку дорожнього руху, що привело до наїзду на пішохода ОСОБА_7 який знаходився по заду автомобіля (т.1 а.п.69-72);

- висновком судово-медичної експертизи №162 від 17.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла грудини, закритих переломів ключиць зліва та справа, закритих переломів ребер справа: І-ІІІ по ключичній лінії, III - VII по лопаточній лінії, III - X по біля хребетній лінії та зліва, І - IV по ключичній лінії, IV - V по лопаточній лінії, ІVII позадньо під пахвинній лінії, II - X по біля хребетній лінії з пошкодженням вісцеральної плеври, забою перикарду та легенів, розриву легенів, які по цій ознаці згідно п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка наступила 17 листопада 2017 року о 06 годині 15 хвилин, є характерними для дорожньо - транспортної пригоди у вигляді переїзду колесами автотранспортного засобу, та вкладаються у час та місце події. (т.1 а.п.45-49).

Досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому. Обвинувачений винний у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає - щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Твердження сторони захисту про відсутність даної обставини, що обтяжує покарання, суд відхиляє, оскільки згідно п. 2.10 (є) ПДР України (у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У відповідності до пунктів 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 з необережності. відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання, характеризується виключно позитивно, скарг та заяв на обвинуваченого не надходило, є батьком трьох малолітніх дітей, діти перебувають на його утриманні, дружина обвинуваченого є інвалідом 3 групи (т. 1 а.п. 92, 93, 85, 96).

Виходячи із встановлених обставин, критичного відношення обвинуваченого до скоєного, який визнав, що порушення ним Правил дорожнього руху України призвело до ДТП та смерті особи, щиро кається у вчиненому, готовий нести покарання за свої дії, на час ухвалення вироку частково відшкодував потерпілій завдану шкоду, а у майбутньому її відшкодує повністю, дані про його особу, з яких вбачається, що на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей, дружина є інвалідом 3 групи (т.2 а.п 91,92), вік та стан здоров`я, належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, позитивну посткримінальну поведінку, що суттєво знижує суспільну небезпеку вчиненого, враховуючи мету покарання, суд дійшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі і важає за доцільне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. З урахуванням встановлених обставин, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд приймає рішення на підставі ст. 75 КК України про його звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з: 2 186,93 гривень витрат на придбання ліків; 39 200 гривень витрат на поховання; довічних щомісячних платежів в сумі 449 гривень; моральної шкоди, яку позивач оцінює у 300 000 гривень.

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільність їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалю рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Визнання обвинуваченим, як відповідачем, позову в частині матеріальної шкоди не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення вимог в цій частині.

Також суд приймає рішення про задоволення вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 192 080 гривень (заявлено 300 000 грн. - 107 920 грн. (відшкодовано) (4000 доларів США за курсом НБУ станом на 27.03.2019 року) = 192 080 (т. 2 а.п.151)).

Так, на частину заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачем подано: свідоцтво про укладення шлюбу, пенсійне посвідчення, фіскальні чеки на купівлю частини ліків, накладну (т. 2 а.п.35-38).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 1 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, шкода відшкодовується довічно.

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні (ч. 2 ст. 1200 ЦК України).

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами (ч. 1 ст. 1202 ЦК України).

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується (ч. 1 ст. 1201 ЦК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відповідач ОСОБА_5 вчинив 11.11.2017 року. З цього часу чоловік позивача ОСОБА_7 перебував у реанімаційному відділенні Виноградівської районної лікарні, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За цей період позивач понесла витрати на придбання ліків на суму 2186,93 гривень, що підтверджується фіскальними чеками аптечних установ.

На придбання одягу для похорону чоловіка позивачем було витрачено 1050 гривень, що підтверджується накладною №007 від 17.11.2017 року. Вартість труни та церковного хреста склала 3600 гривень, послуги моргу 650 гривень, за проведення релігійного обряду поховання в церковну касу було сплачено 500 гривень, витрати на проведення релігійних обрядів читання Псалтиря, похоронної трапези (комашні) та поминок на сороковий день загалом вартували позивачу 37000 гривень.

Позивач ОСОБА_8 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 21.08.2012 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач є непрацездатною особою та згідно положень ч.2 ст. 75 Сімейного кодексу України мала право на утримання іншим з подружжя.

ОСОБА_7 отримував пенсію у розмірі 1347 гривень, з яких 1/3 частини витрачав на утримання дружини. Таким чином позивач довічно має право на відшкодування шкоди щомісячними платежами у розмірі 449 гривень.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Діями відповідача також завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які мають наслідком негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні про смерть чоловіка; важкість виконання повсякденних обов`язків по господарству, тощо.

У період перебування чоловіка у реанімаційному відділенні Виноградівської РЛ, позивач перенесла значні душевні страждання, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за життя та здоров`я чоловіка.

Між протиправними діями відповідача та завданою позивачу шкодою, судом встановлено прямий причинний зв`язок.

Суд визнає, що вимушені зміни у житті потерпілої зумовлені вказаною подією, носять значний характер, а для відновлення попереднього укладу життя та душевного спокою необхідно докласти значних зусиль, що стверджується і періодичним лікуванням позивача, перебування на Диспансерному обліку у лікарів (т. 2 а.п. 109).

Заперечення захисника обвинуваченого про неспівмірність завданої позивачу моральної шкоди заявленим вимогам, суд відхиляє.

Так, за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Всі вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого позивачем розміру моральної шкоди. Тому на підставі всього вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем в сумі 300 000 тисяч гривень розмір моральної шкоди, завданої злочином, із врахуванням непоправних втрат, повязаних із смертю близької особи, підтверджують значний характер та інтенсивність моральних страждань, вимоги позову не є завищеними.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення судово-автотехнічної експертизи № 558 від 20.11.2017 року в сумі 1180 гривень; судово-автотехнічної експертизи № 563 від 24.11.2017 року в сумі 1180 гривень стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (т. 1 а.п. 34, 68).

Відповідно до ст. 100 КПК України, речовий доказ: автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 (т. 1 а.п.26, 35).

Заходи забезпечення кримінального провадження на час ухвалення вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 17 грудня 1998 року, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 41 386,93 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 192 080 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 17 грудня 1998 року, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 у рахунок відшкодування шкоди довічно щомісячні платежі у розмірі 449 гривень.

Речовий доказ: автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 (т. 1 а.п.26,35).

Процесуальні витрати на залучення експерта та проведення судово-автотехнічної експертизи № 558 від 20.11.2017 року в сумі 1180 гривень; судово-автотехнічної експертизи № 563 від 24.11.2017 року в сумі 1180 гривень стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (т. 1 а.п. 34, 68).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

ГоловуючийОСОБА_1