ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/231/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа 639/238/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000013 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 лютого 2019 року задоволено клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000013 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Накладено арешт на майно та грошові кошти, вилучені при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою; АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти, купюри номіналом: 100 доларів США - 5 купюр, 20 доларів США - 2 купюри, 10 доларів США - 4 купюри, 5 доларів США - 2 купюри, 1 долар США - 3 купюри, загальною сумою 593 долари США, упаковані до конверту № 1; мобільний телефон IphoneX серійний номер НОМЕР_1 , упакований до пакету № 2; грошові кошти в сумі 815 доларів США, 555 Євро, чорнові записи на 12 аркушах, упаковані до пакету № 3; флеш-накопичувач «Kingston» сірого кольору, флеш-накопичувач «SP» 32 Gb чорного кольору, упаковані до пакету № 4.

Місцем зберігання вказаного майна визначено камеру зберігання речових доказів Харківської місцевої прокуратури № 2 (Харків, вул. Сумська, 76).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді в повному обсязі та відмовити слідчому в задоволенні клопотання.

В обґрунтування зазначив, що прокурором у клопотанні про арешт майна не наведено посилання на підставу для арешту майна і доказів відповідності майна вимогам зазначеним у ст. 98 КПК України. Ухвала слідчого судді також не містить цих підстав. Матеріали даного кримінального провадження та судового провадження не містять даних, що вилучені предмети та грошові кошти використовувались або здобуті злочинним шляхом, або використовувались як знаряддя злочину та зберегли на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначив, що посилання прокурора в клопотанні як на підставу арешту майна на наявність цивільного позову не обґрунтовані. Вилучені грошові купюри вказані без зазначення на них серійного номеру, що унеможливлює ідентифікацію їх як індивідуально визначеного майна. При постановленні ухвали не було встановлено будь-яких порушень норм КПК України ОСОБА_8 , а мало місце лише безпідставне припущення, яке не підтверджено, оскільки підозра нікому не пред`явлена, а ОСОБА_8 не є особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження та також до нього не заявлено цивільний позов. Підстав для накладення арешту на вилучені предмети та документи немає.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Харківською місцевою прокуратурою №2 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 04.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 15.01.2019 р. в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно та грошові кошти, зазначені в клопотанні слідчого. Зазначені майно та грошові кошти визнано речовими доказами постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 від 17.01.2019 р., в рамках кримінального провадження № 0000013.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2019 р. вказане клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене майно та грошові кошти повернуто прокурору з наданням строку у 72 години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків клопотання.

23.01.2019 прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_9 знову звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 лютого 2019 року клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000013 задоволено.

Накладено арешт на майно та грошові кошти, вилучені при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою; АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти, купюри номіналом: 100 доларів США - 5 купюр, 20 доларів США - 2 купюри, 10 доларів США - 4 купюри, 5 доларів США - 2 купюри, 1 долар США - 3 купюри, загальною сумою 593 долари США, упаковані до конверту № 1; мобільний телефон IphoneX серійний номер НОМЕР_1 , упакований до пакету № 2; грошові кошти в сумі 815 доларів США, 555 Євро, чорнові записи на 12 аркушах, упаковані до пакету № 3; флеш-накопичувач «Kingston» сірого кольору, флеш-накопичувач «SP» 32 Gb чорного кольору, упаковані до пакету № 4.

Місцем зберігання вказаного майна визначено камеру зберігання речових доказів Харківської місцевої прокуратури № 2 (Харків, вул. Сумська, 76).

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим було доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою їх збереження та запобігання їх знищенню, перетворенню, спотворенню, потребують застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, зокрема, до проведення ряду слідчих дій у рамках кримінального провадження, спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення або відсутності його події.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, під час обушку речі та майно підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту майна не грунтуються на матеріалах справи. Посилання на невідповідність майна вимогам ст. 98 КПК України спростовуються матеріалами справи. Постановою слідчого від 17.01.2019 зазначене у клопотанні прокурора майно, визнане речовим доказом, тому у слідчого судді були передбачені законом підстави для задоволення клопотання слідчого.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Відповідно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст. 98,170, 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 лютого 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді