У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007678 від 03.06.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: с. Закусили, Народицького р-ну, Житомирської обл., українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, працюючому: ТОВ «Комплекс Агромарс», водієм, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .
Клопотанням мотивоване тим, що ОСОБА_4 , 02.07.2016 року, приблизно об 11 годині 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Isuzu NLR 85 AL», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною пр-ту Тичини, з вул. Березняківська, в напрямку Дніпровської набережної, в місті Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною, ОСОБА_4 допустив виїзд керованого ним автомобіля на нерегульований пішохідний перехід, де в подальшому вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переході з ліва на паво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №12-1/2146 від 19.11.2018 року у водія ОСОБА_4 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Isuzu NLR 85 AL», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пункту 18.1 ПДР України.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1909/е від 18.01.2018 року потерпіла ОСОБА_8 , 1941 р.н. отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у закритій травмі грудної клітки у вигляді переломів 7-8 ребер справа по задній паховій лінії зі зміщенням уламків.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.286 КК України.
29 листопада 2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.
В судовому засіданні прокурор у повному обсязі підтримав клопотання слідчого та послався на обставини, які у ньому були викладені.
Підозрюваний не заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Вислухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Частина 1 статті 179 КПК України, передбачає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного і органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
1.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3.утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
4.не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
5.пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
6.докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
7.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
8.носити електронний засіб контролю.
За таких обставин, слідчий суддя, враховує той факт, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваним, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, тому вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання; репутацію; майновий стан; відсутність судимостей; відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, клопотання слід задовольнити та покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
При цьому, слідчий суддя вважає, що обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим їх застосування не суперечить п.2 ч.3 ст.132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Керуючись ст.ст. 179, 193-196 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1.прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;
2.не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Виконання зазначених обов`язків покласти на ОСОБА_4 , у межах строку досудового розслідування, до 29 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя