Код суду 233 Справа № 233/839/19
Вирок
Іменем України
16 травня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події при контактуванні з автомобілем та подальшому падінні на дорожнє покриття пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом нижньої треті великогомілкової кістки лівої гомілки, забійна, скальпована рана волосистої частини голови, травматичний шок І ст., які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та вимагають для свого лікування строк тривалістю більше ніж 21 день.
Допущені водієм ОСОБА_9 порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом наступними доказами.
Відповідно до протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2018 року та фото таблицею до нього, зіткнення транспортного засобу з пішоходом ОСОБА_8 відбулось на проїжджій частині пр. Ломоносова м. Костянтинівка Донецької області навпроти будинку № 164. Під час огляду ділянка дороги в момент огляду освітлена, освітлення працювало, але на час ДТП не працювало. Число смуг для руху в напрямку огляду дві, ї ширина 6,60 м, число смуг для руху назустріч напрямку огляду дві, їх ширина 6,70 м, ширина розділяючої смуги 0,15 м. Загальний стан видимості дороги 50 м, зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 50 м., із ввімкненим світлом фар: дальнім 50 м., ближнім 30 м., при денному світлі 300 м. При огляді встановлено зовнішнє пошкодження транспортного засобу. Стан рульового управління та гальмівної системи робочі. Стан освітлювальних приладів - права фара розбита, інші цілі у наявності. (а.п. 20-37).
Висновком експерта № 14 по мед документам від 14.01.2019 року, відповідно до якого згідно даним історії хвороби у потерпілого ОСОБА_8 були такі тілесні ушкодження: закритий перелом нижньої треті великогомілкової кістки лівої, забійна, скальпована рана волосистої частини голови, травматичний шок і утворились в наслідок дії тупих предметів якими могли бути виступаючі рухомого автомобіля та шляхове покриття, можливо, у термін та за обставин, указаних в ухвалі та відносяться до тілесних ушкоджень середнього тяжкості, як потребуючі для свого лікування термін більш ніж 21 дня (три тижня) (а.п. 50-51).
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчиненим з необережності, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований але працездатний та маючий періодичний дохід, раніше не судимий та до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у міських диспансерних закладах охорони здоров`я не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд визнає - щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
При таких обставинах, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, наслідків вчиненого, щирого каяття, вибачення перед потерпілим та часткового відшкодування шкоди, а також враховуючи висновок органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Крім того, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований але працездатний та має водійське посвідчення, враховуючи сімейний стан та знаходження на утриманні малолітньої дитини, намагання реалізувати відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, яке було продемонстроване в продовж судового розгляду справи з боку обвинуваченого, суд вважає за доцільним не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній використовується ОСОБА_9 , як єдине джерело його доходу.
До того ж, під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2018 року накладено арешт на транспортний засіб, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Розглядаючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд керуючись відповідним цивільним законодавством, виходить з роз`яснень цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог потерпілим ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до такого.
В обґрунтування заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000 гривен, 00 копійок, потерпілим ОСОБА_8 зазначено, що у зв`язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень в результаті ДТП, він мав витрати на додаткове харчування для відновлення порушенного здоров`я. Внаслідок ДТП він втратив улюблену роботу, не погану заробітну плату. На даний час продовжує лікування та не може відновитися щоб приступити до роботи. Потребує проведення додаткової операції. Під час реабілітації за наслідками ДТП в нього з`явилися інші хвороби, які потребують матеріальних затрат. Вважав, що має право на відшкодування моральної шкоди, так як до теперішнього часу відчуває фізичний біль і страждання, а також продовжує відновлдювати своє здоров`я.
Відповідно до положень частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши відповідні мотиви.
В своїй позовній заяві потерпілий ОСОБА_8 обґрунтовує наявність моральної шкоди тим, що він втратив активний спосіб життя, що супроводжується фізичним та душевним стражданням, а також потребою продовження відновлення свого здоров`я. З даним ствердженням позивача суд погоджується частково та вважає, що в своїй позовній заяві в частині стягнення моральної шкоди потерпілий навів не достатньо доводів для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди у повному обсязі.
Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини: факт порушення обвинуваченим ОСОБА_12 Правил дорожнього руху, внаслідок чого були спричиненні тілесні ушкодження ОСОБА_8 , суд вважає, що за отриманням ушкоджень, проходженням курсу лікування та реабілітацією потерпілий дійсно має фізичні та душевні страждання, а також втратив активний спосіб життя. Однак доводи позивача щодо потреби в продовженні відновлення свого стану здоров`я не приймаються судом до уваги в частині розгляду позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки зазначені вимоги розцінюються судом, як вимоги матеріального характеру на майбутнє, які на час постановлення вироку жодним чином не підтверджуються, що не позбавляє потерпілого в подальшому звернутись з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди на необхідність продовження лікування в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ст.ст.122,124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , з якого стягнути на користь держави витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 550 у сумі 1430 гривні 00 копійок (а.п.54); на проведення судової авто технічної експертизи № 549 та № 715 у сумі 2574 гривні 00 копійок (а.п.59,86).
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 :
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів, на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 550 у сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривен 00 копійок та на проведення судових авто технічних експертиз № 549 та № 715 у сумі 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення,а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1