КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/182/19
Провадження № 1-кс/534/64/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим з прокурором, в якому порушує питання про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «1102», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ», моделі «1102, державний формений знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 з позбавленням права відчуження, розпорядження, які передати на зберігання власнику майна, а саме ОСОБА_5 .
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована слідчим «досягненням повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального правопорушення».

Виходячи із змісту внесеного клопотання, 01.08.2018 до чергової частини відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області звернулась із письмовою заявою ОСОБА_5 про те, що у лютому 2013 року невідома особа, перебуваючи поблизу буд.№59 по вул.Лісовій в м.Горішні Плавні, шляхом обману, під приводом купівлі-продажу, незаконно заволоділа автомобілем марки «ЗАЗ», моделі «1102», 1993 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , чим заподіяла ОСОБА_5 майнових збитків.

Відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000783 від 02.08.2018 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий ОСОБА_4 в суді, посилаючись на викладені у клопотанні обставини, просив накласти арешт на вилучений в ході огляду автомобіль та відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та передати останні на зберігання власникові.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримала.

З`ясувавши правові позиції учасників судового розгляду, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд зазначає про наступне.

Як убачається з приєднаних до клопотання матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000783 від 02.08.2018 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом марки «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , із попередньою правовою кваліфікацію діяння за ч.1 ст.289 КК України.

За змістом протоколу допиту потерпілої у даному кримінальному провадженні, невідома особа у лютому 2013 року під приводом купівлі транспортного засобу заволоділа автомобілем ОСОБА_5 .

За даними протоколу огляду від 12.10.2018, автомобіль марки «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , на який слідчий прохає накласти арешт, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, були вилучені під час огляду та поміщені до штрафного майданчику Новомосковського відділення поліції в Дніпропетровській області.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії, власником автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «1102», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .

Згідно із вимогами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Клопотання про арешт майна було подано слідчим 06.02.2018, тобто з порушенням вимог ч.5 ст.171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.
Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи наведені положення та беручи до уваги, що тимчасово вилучений транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію у даному кримінальному провадженні речовими доказами не визнавались, саме клопотання про накладення арешту скеровано слідчим до суду із порушенням процесуальних строків, встановлених ст.171 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення у виді арешту майна, та доходить висновку про необґрунтованість клопотання слідчого.
Слідчий суддя також наголошує, що згідно із вимогами ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, серед іншого, обов`язково має бути зазначені підстава, мета та відповідне обґрунтування необхідності застосування арешту майна. Разом із тим, слідчий у своєму клопотанні та в ході судового розгляду, відповідного обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення не навів, обмежившись загальним посиланням на всебічність розслідування кримінального правопорушення.
За таких обставин, внесене слідчим клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає, а тимчасово вилучене майно, у відповідності до вимог ч.5 ст.171 КПК України, має бути повернуто його власникові.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98,170-173 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській ОСОБА_4 про накладення арешту на майно відмовити повністю.

Транспортний засіб марки «ЗАЗ», моделі 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ», моделі 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 .
Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1