Справа №201/5/19
Провадження №1-кс/201/239/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у м.Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах кінцевого бенефіціарного власника товариства з обмеженою відповідальністю «ІБІФ» через компанію «Інжиніринг Бюро Франке Інтернешенал Холдинг Лімітед» ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, у якій скаржник просить зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області повернути компанії «Інжиніринг Бюро Франке Інтернешенал Холдинг Лімітед» в особі директора ОСОБА_4 як власнику і члену вищого органу управління товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерне Бюро Франке Інтернешенал» усе майно, вилучене під час обшуку 14 грудня 2018 року за адресою: м. Дніпро, вул. Амурська, буд. 55.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник прокуратури Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, із клопотаннями про відкладення розгляду справи або заявами про розгляд справи за відсутністю до суду не звертався. Зазначене відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги за відсутністю представника прокуратури Дніпропетровської області

За викладених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників заявника і прокуратури Дніпропетровської області.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна гідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасового вилученого майна.

Судом встановлено, що 14 грудня 2018 року в межах досудового розслідування у кримінальну провадженні № 0001496 від 07 грудня 2018 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 був проведений обшук за адресою: м.Дніпро, вул. Амурська, 55 (юридична адреса ТО «Інженерне Бюро Франке Інтернешенал») був проведений обшук, в ході якого були вилучені майно і документи, належні ТОВ «Інженерне Бюро Франке Інтернешенал».

Частиною 5 статті 237 КПК України визначено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із зверненням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Також ч.1 ст.237 КПК України вказано, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

У даній справі судом встановлено, що спірне майно, вилучене під час обшуку 14 грудня 2018 року, відноситься до тимчасово вилученого, оскільки речовим доказом вилучене майно відповідною постановою слідчого визнано не було, доказів протилежного суду надано не було, доказів повернення вилученого майна його власнику суду також не було надано.

Таким чином встановлено, що зазначене майно підпадає під категорію тимчасово вилученого майна, а отже у відповідності до вищезазначених вимог статті 171 КПК України орган досудового розслідування повинен був звернутися із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення.

Проте клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в порушення вказаних вимог закону подано не було.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що подальше утримання слідчими майна скаржника може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном скаржника, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дана скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, тощо.

Відповідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги та зобов`язання органу досудового розслідування повернути компанії «Інжиніринг Бюро Франке Інтернешенал Холдинг Лімітед» в особі директора ОСОБА_4 як власнику і члену вищого органу управління товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерне Бюро Франке Інтернешенал» усе майно, вилучене під час обшуку 14 грудня 2018 року за адресою: м. Дніпро, вул. Амурська, буд. 55.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 170 - 174, 237, 376 КПК України, слідчий суддя , -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області повернути компанії «Інжиніринг Бюро Франке Інтернешенал Холдинг Лімітед» в особі директора ОСОБА_4 як власнику і члену вищого органу управління товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерне Бюро Франке Інтернешенал» усе майно, вилучене під час обшуку 14 грудня 2018 року за адресою: м. Дніпро, вул. Амурська, буд. 55.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1