Дата документу 28.11.2018 Справа № 320/4677/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4617/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/511/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
7 серпня 2018 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року.
Подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього двічі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважних причин на реєстрацію 27 жовтня 2017 року, 2 липня 2018 року та 13 липня 2018 року.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 під час іспитового строку адміністративних правопорушень не вчиняв, його вина за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України вироком суду, який набрав законної сили, встановлена не була, а також те, що факт неявки на реєстрацію до органів пробації встановлений, але не свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, прийшов до висновку, що викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області слід відмовити.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову, якою задовольнити подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та направити ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції є безпідставними, вони ґрунтуються на поясненнях самого засудженого щодо неможливості прибути на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з переламом ребер, однак жодних документальних підтверджень на підтвердження цього він не надав.
Також вважає необґрунтованими посилання суду на те, що після одужання ОСОБА_7 27 липня 2018 року з`явився до органу пробації, оскільки насправді він прибув до органу пробації 17 липня 2018 року не по своїй волі, а у зв`язку з тим, що був помічений співробітником органу пробації та доставлений для відібрання пояснень з приводу причин неявок на реєстрацію.
Крім того вказує, що в результаті незаконної та безпідставної відмови суду першої інстанції у скасуванні іспитового строку засудженому, нівелюється положення Конституції України про обов`язковість виконання рішень суду, в тому числі і вироків. Особа, яка не виконує покладені на неї вироком суду обов`язки та не несе за це будь-якої відповідальності, починає відчувати безкарність та підриває один з основоположних принципів правової держави принцип обов`язковості виконання судових рішень.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що органом пробації було доведено ухилення засудженим від явки на реєстрацію, за що йому було збільшено кількість обов`язкових явок, проте після цього він ще двічі без поважної причини не з`явився до органу пробації, з приводу яких пояснив, що зламав ребра, однак доказів на підтвердження цього не надав, до того ж, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що перший раз він не з`явився на реєстрацію у зв`язку з тим, що працював, але прийшов до органу пробації на наступний день, а 2 липня 2017 року та 13 липня 2018 року у нього були поламані ребра, проте до лікарні він не звертався. Додатково повідомив, що на теперішній час він працює підсобником неофіційно, а паспорт ще не відновив.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням тричі без поважної причини не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, а також підозрюється у вчиненні під час іспитового строку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, заступник начальника Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеного подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 під час іспитового строку адміністративних правопорушень не вчиняв, його вина за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України вироком суду, який набрав законної сили, доведена не була, а факт неявки на реєстрацію до органів пробації хоча і встановлений, але не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином перевірив обставини, зазначені в поданні.

Як вбачається з наявної в особовій справі підписки, 3 жовтня 2017 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 11).

Відповідно до постанови від 3 жовтня 2017 року ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожної останньої п`ятниці кожного місяця (особова справа, а.с. 14).

Після цього, постановою від 31 жовтня 2017 року ОСОБА_7 було змінено дні явки для реєстрації на кожну другу та четверту п`ятницю кожного місяця (особова справа, а.с. 49).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_7 тричі 27 жовтня 2017 року, 2 липня 2018 року та 13 липня 2018 року на реєстрацію не з`явився, проте за викликами інспектора органу пробації з`являвся та давав пояснення з зазначеного приводу (особова справа, а.с. 15, 46, 90).

Разом з тим, як суду першої інстанції, так і в апеляційному суду, засуджений ОСОБА_7 повідомив, що 27 жовтня 2017 року він працював та забув про необхідність з`явитися на реєстрацію, оскільки це повинна була бути його перша явка, а 2 липня 2018 року та 13 липня 2018 року у нього були поламані ребра, але надати документальні підтвердження можливості не має, оскільки він працює неофіційно, а лікування проходив вдома та до лікаря не звертався.

З наявних в особовій справі відповідей начальника сектору дільничих офіцерів поліції Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 30 жовтня 2017 року, 23 січня 2018 року, 19 квітня 2018 року та 24 липня 2018 року, ОСОБА_7 протягом іспитового строку до адміністративної відповідальності не притягувався (особова справа, а.с. 45, 67, 81, 92).

Що стосується такої підстави для скасування звільнення від відбування покарання як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, то вона на увагу не заслуговує та є передчасною, оскільки матеріали провадження не містять належним чином завіреної копії обвинувального вироку, за яким ОСОБА_7 було б притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, а тому колегія суддів вважає, що відсутні належні докази того, що засуджений вчинив новий злочин під час іспитового строку.

Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно тричі не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважної причини, один раз на першу реєстрацію та на дві реєстрації наприкінці іспитового строку, але між цими неявками 15 разів сумлінно з`являвся до органу пробації та своїх обов`язків не порушував, до того ж, адміністративних правопорушень, які б свідчили про його небажання ставати на шлях виправлення не вчиняв.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4