В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2018 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України

У С Т А Н О В И В:
14.10.2017 близько 17 години водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 219000 113 41» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по другорядній дорозі по вул. Набережній в с. Трушки Білоцерківського району Київської області від с. Матюші Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (п.1.10 Правил дорожнього руху України дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість); вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 16.11 Правил дорожнього руху України, де вказано, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, перед виїздом на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. Набережна с. Трушки Білоцерківського району Київської області (другорядна дорога) та автодороги Т-1013 (головна дорога), не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем марки "RENAULT CLIO SYMBOL" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався з лівого боку до вказаного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та мав перевагу в русі.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля "RENAULT CLIO SYMBOL" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала наступні тілесні ушкодження: переломи 4, 5, 6 ребер справа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.1, 2.3(б), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно 14 жовтня 2017 близько 17 години, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 219000» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по другорядній дорозі по вул. Набережній в с. Трушки Білоцерківського району Київської області від с. Матюші Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», п. 2.3 (б), п. 10.1 Правил дорожнього руху України, п. 16.11 Правил дорожнього руху України, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, перед виїздом на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. Набережна с. Трушки Білоцерківського району Київської області (другорядна дорога) та автодороги Т-1013 (головна дорога), не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем марки "RENAULT CLIO SYMBOL" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався з лівого боку до вказаного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та мав перевагу в русі. Не заперечує, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля "RENAULT CLIO SYMBOL" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: переломи 4, 5, 6 ребер справа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Про вчинене жалкує. Цивільний позов не визнає, вважає, що відшкодував потерпілій як матеріальні збитки, так і моральну шкоду.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди потерпілої, представника потерпілої, обвинуваченого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що в результаті ДТП їй було завдано моральна шкода, а саме фізична біль пов`язана із переломами 3 ребер, її перебуванням на лікарняному, душевні страждання пов`язаноі із завданням їй шкоди. Після ДТП її життя змінилося, її стан здоров`я погіршився. Просить задовольнити її цивільний позов у повному обсязі.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив злочин з необережності невеликої тяжкості.

Він не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнається: визнання своєї вини, добровільне часткове відшкодування завданих збитків/шкоди, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь про середній ризик вчинення ним повторного злочину, середній ризик небезпеки для суспільства, приходить до висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування основного покарання, установленого в санкції частин за вчинені злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, допущені порушення ПДРУ, що свідчить, на думку суду, про грубе нехтування водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до наслідків у виді завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про стягнення із обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 36948 грн., відповідно до ст.ст. 23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України, суд вважає він підлягає задоволенню частково. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що обвинувачений своїми необережними злочинними діями завдав потерпілій фізичну біль, душевні страждання, їх глибину і тривалість, вимоги розумності і справедливості. Суд вважає стягнення із обвинуваченого на користь потерпілої 18000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди буде відповідати вимогам розумності і справедливості, враховуючи, що обвинувачений є працездатним.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, під вартою не утримувався. Стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідження, яких судом визнано недоцільним відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

Суд вважає у вироку наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ході судового розгляду судом забезпечено ОСОБА_4 право на змагальний процес. Прийняте судом рішення, доволі як фактично так і юридично, у вироку вмотивовано.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки).

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки) підлягає виконанню реально і самостійно.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1