ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/464/19 Справа № 202/1340/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090, №0000368 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:
- 15.11.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпра, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
У відповідності до ст. 71 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року, у виді 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , солідарно, на користь держави кошти за рахунок проведення експертиз у розмірі 1716 гривень, 170 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави кошти за рахунок проведення експертиз у розмірі 2288 гривень, 190 гривень.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на користь ПАТ "Укртелеком" 1294,79 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь ПАТ "Укртелеком" 1422,29 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 , 13 січня 2018 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 побачив на фасаді вищевказаного будинку між першим та другим поверхом кабельнопровідникову продукцію, та у цей момент у нього виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кабельнопровідникової продукції.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , 13 січня 2018 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та свідомо бажаючи її настання, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, та за допомогою знаряддя вчинення кримінального правопорушення - заздалегідь приготованих кусачок, які тримав при собі, зрізав кабель типу ТПП 10x2x0,4 у кількості 59 м 5 см вартістю за 1 метр 16,15 гривень, загальною вартістю 960,92 гривень та кабель типу ТПП 20x2x0,5 у кількості 11 м 9 см вартістю за 1 метр 37,09 гривень, загальною вартістю 441,37 гривень, тим самим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1402, 29 гривень.
З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_6 намагався втекти з місця скоєння злочину, однак довести злочин до кінця та розпорядитись викраденим майном не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення місцевим жителем.
Далі, у обвинуваченого ОСОБА_6 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , в наслідок чого обвинувачений ОСОБА_6 запропонував обвинуваченому ОСОБА_7 скоїти таємне викрадення чужого майна, а саме телефонного кабелю з будь-якої телефонної каналізації на території м. Дніпро. Отримавши таку пропозицію, у обвинуваченого ОСОБА_7 , раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та останній дав свою згоду на отриману пропозицію, тим самим обвинувачений ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з обвинуваченим ОСОБА_7 .
З метою реалізації свого злочинного наміру, 27 лютого 2018 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули у двір багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 .. Оглянувши навколишню територію двору, побачили люк телефонної каналізації, кришку якого відсунули від входу, тим самим отримали вільний доступ, та за допомогою ліхтаря, освітили люк телефонної каналізації, де побачили телефонний кабель, який визначили як об`єкт злочинного посягання, після чого обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розподілили між собою ролі у вчиненні злочину, згідно яких обвинувачений ОСОБА_6 , за допомогою заздалегідь заготовленого предмета - кухонної сокири, повинен буде вирізати частину телефонного кабелю, а обвинувачений ОСОБА_7 у цей час, повинен буде спостерігати за прилеглою територією з метою попередження у разі виникнення небезпеки їх затримання.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 , 27 лютого 2018 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, та вони таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, проник до телефонної каналізації, де за допомогою заздалегідь приготованої кухонної сокири, яку тримав при собі, зрізав кабель типу ТПП 100x2x0,4, загальною довжиною 11 м.57 см., який належить ПАТ «Укртелеком». В цей час обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до визначеної йому ролі знаходився біля телефонної каналізації та спостерігав за прилеглою територією, з метою попередження обвинуваченого ОСОБА_6 у разі виникнення небезпеки їх затримання. Далі, з метою доведення спільного злочинного наміру до кінця, обвинувачений ОСОБА_6 передавав обвинуваченому ОСОБА_7 відрізані фрагменти кабелю з телефонної каналізації, який обвинувачений ОСОБА_7 скручував та з метою тимчасового приховання складав в мішок.
Однак довести злочин до кінця та розпорядитись викраденим майном обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками охорони ТОВ «Вето».
Своїми злочинними діями, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , могли завдати ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 1294, 79 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити йому міру покарання.
В обґрунтування своїх доводів обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, що він співпрацював зі слідством, свою вину визнав в повному обсязі і ніяким чином не перешкоджав слідству.
Представник ПАТ Укртелеком ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, надав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд без його участі, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності представника потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація їх дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд першої інстанції правильно відніс щире каяття та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається апелянт, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи викладене, підстав для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4