Справа № 489/5165/18
Номер провадження 1-кп/489/648/18
У Х В А Л А
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, з вищою освітою, не працюючого, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.08.2018 р. до суду з Миколаївської місцевої прокуратури № 2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.1 КК України з угодою про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором ОСОБА_6 , у якій в зв`язку з беззастережним визнанням ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджено покарання, яке має бути призначене обвинуваченому за ст.368 ч.1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, приходить до висновку, що підстав для затвердження угоди не вбачається.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд повинен перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, та відмовити в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Згідно ч.1 ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначається узгоджене покарання.

Згідно ч.1 ст.368 КК України, вчинення вказаного злочину, який є корупційним відповідно до примітки ст.45 цього Кодексу, карається штрафом від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд при призначенні покарання керується положеннями Загальної частини цього Кодексу та відповідно до вимог частини другої вказаної статті, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, підставами для призначення більш м`якого покарання є наявность кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, крім випадків засудження за корупційний злочин.

Згідно частини другої вказаної статті, суд може не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті.

Таким чином, не призначення судом додаткового покарання, як обов`язкового, відповідно до вимог ст.69 КК України, можливе тільки у випадку засудження особи, за вчинення злочину, який не є корупційним та за який передбачено покарання у вигляді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на це, укладена угода не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, оскільки покарання, що має бути призначене у разі її затвердження, не може бути призначено судом, відповідно до вимог ст.65, 69 КК України, що позбавляє суд можливості прийняти рішення про затвердження угоди з призначенням покарання, яке не відповідає вимогам Законом.

Враховуючи вимоги ч.7 ст.474, п.1 ч.3 ст.314 КПК України, щодо рішення суду у разі невідповідності угоди про визнання винуватості вимогам Закону, суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди та продовжити судове провадження у загальному порядку.

Керуючись ст.314, 474, 372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.1 КК України, - відмовити.

Продовжити судове провадження у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :