ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 09.11.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2015 близько 14:30 год. в с. Бушинка, Тиврівського району, Вінницької області по вулиці Данила Нечая, ОСОБА_5 під час словесної суперечки із ОСОБА_4 навмисно наніс йому один удар долонею в голову, внаслідок чого останній упав на землю. Продовжуючи свої злочині дії, ОСОБА_5 наніс ще один удар ногою в область тулуба потерпілого зліва, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин та синців на голові та перелому 9-го, 10-го ребер зліва.

Згідно висновку експерта №104 від 09.11.2015, вказані тілесні ушкодження належать до середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся. Суду пояснив, що з обіду 08.11.2015 вони з батьком їхали мотоблоком з лісу додому. По вулиці Д. Нечая він побачив ОСОБА_4 . Оскільки вони перебували в неприязних відносинах, почали сперечатися. Він ударив ОСОБА_4 рукою в голову, той упав на землю. Тоді він вдарив лежачого ОСОБА_4 ногою. Після того намагався примиритися з потерпілим, пропонував йому матеріальну компенсацію, однак останній відмовився. Щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи визнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні вказаного злочину доводиться здобутими у судовому засіданні показами потерпілого, свідка та дослідженими письмовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 08.11.2015 в обідню пору в с. Бушинка, Тиврівського району, Вінницької області по вулиці Данила Нечая, на нього напали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Першим наніс два удари в голову та щоку ОСОБА_6 . Від ударів потерпілий впав лицем до землі. Підбіг ОСОБА_5 та наніс чотири-шість ударів ногами по тулубу. Бійка тривала приблизно 8-10 хв. ОСОБА_4 почав кричати. Вони поїхали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що в листопаді 2015 році в с. Бушинка, Тиврівського району він разом з ОСОБА_5 везли дрова мотоблоком «Муравей». По дорозі зустріли ОСОБА_4 . Між обвинуваченим та потерпілим зав`язалася словесна суперечка. ОСОБА_5 наніс потерпілому два удари долонею в ділянку обличчя. Потерпілий впав. Після того ОСОБА_5 наніс ще один удар ногою в область тулуба потерпілого. ОСОБА_4 підвівся. Вмив обличчя водою та пішов.

Крім доведеного вина обвинуваченого ОСОБА_5 стверджується такими матеріалами кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.11.2015 року (а.с.242 т.2); протоколом огляду місця події від 10.12.2015 року згідно якого слідчим оглянуто ділянку ґрунтової дороги та конкретно місце вчинення злочину (а.с.238 т.2); висновками судово-медичної експертизи № 104 від 09.11.2015 та додаткової судово-медичної експертизи № 105 від 19.01.2015, відповідно до яких у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин та синців на голові та перелому 9-го, 10-го ребер зліва, перелом ребер відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості (а.с.233 т.2).

Усі вище перераховані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному, і є допустимими доказами в контексті ст. 86 КПК України. Фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є доведеною. Наведені докази у провадженні суд вважає належними і допустимими. Клопотань про визнання доказів не належними чи не допустимими, учасниками судового провадження не заявлялося. Усі докази у їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 122 КК України.

Показання потерпілого ОСОБА_4 в частині нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час досудового та судового розгляду, жодним доказом не підтвердженні, а тому суд ставиться до них критично та не приймає їх як доказ у справі.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України - тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину. До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення обвинуваченим злочину щодо особи похилого віку. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно висновку органу пробації, викладеному у досудовій доповіді № 1319 від 20.06.2018 року, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.

Застосувавши ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з трирічним іспитовим строком, протягом якого зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: