Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3831/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.5 ст.72 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі провадження №295/3831/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нове рішення, яким зарахувати йому, як відбуте покарання, строк його перебування в умовах попереднього ув`язнення з 28.11.1998 (початок строку його перебування в СИЗО м.Брянск) до 22.01.2002 на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та засудженого ОСОБА_8 в підтримку своїх апеляційних вимог, думку прокурора щодо апеляційних доводів засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №295/3831/18, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2001 року за ст.ст.17 ч.2, 93 п. «з», 93 п. «ж,з», 145 ч.2, 215-3 ч.1, 42 КК України до довічного позбавлення волі. Початок строку покарання обраховано з 08 листопада 2000 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 22 січня 2002 зазначений вирок залишено без змін. Ухвала набрала законної сили, а вирок звернено до виконання.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2018, засудженому ОСОБА_8 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08 листопада 2000 року по 22 січня 2002 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2001 року за ст.ст.17 ч.2, 93 і. «з», 93 п. «ж,з», 145 ч.2, 215-3 ч.1, 42 КК України.

На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8).

Як вбачається зі змісту клопотання з яким звернувся засуджений до Богунського районного суду м.Житомира, останній фактично просить про встановлення правильної дати початку строку його перебування під слідством, а саме починаючи з 28.11.1998, яка на його думку неправильно визначена вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2001 року, тобто порушує питання пов`язані з виконанням цього вироком.

При цьому, вимогами п.14 ч.1 ст.537 КПК України, якою регламентовано порядок вирішення судом питань під час виконання вироків, передбачено те, що суд, визначений в порядку ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніві протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законодавством визначено, що у будь-якому разі в порядку виконання вироку не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються кваліфікації кримінального правопорушення, призначення покарання та вирішення цивільного позову.

За даних обставин, як вважає апеляційний суд, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що встановлення правильної дати початку строку виконання вироку, є компетенцією виключно суду, який постановив вирок.

Крім того, апеляційний суд зважає й на те, що, в даному випадку, Богунський районний суд м.Житомира, як суд першої інстанції, не має процесуальних можливостей змінювати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2001 року, яким визначено початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_8 , з 08 листопада 2000 року.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд не вбачає порушень процесуального закону при винесенні оскаржуваної ухвали, яка по суті прийнятого рішення є законною.

Одночасно, апеляційній суд зазначає і те, що вищенаведені обставини жодним чином не позбавляють засудженого ОСОБА_8 права повторного звернення з клопотанням до суду, але виключно в порядок і спосіб визначений кримінальним процесуальним законодавством.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :