Справа № 580/645/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. м. Охтирка Сумської області

Колегія суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

з фіксацією судового розгляду технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кльоновка, Сімферопольського району АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-технічна, розлученого, не працюючого, раніше судимого:

1) вироком Лебединського районного суду Сумської області від 08.12.2003 року за ст. 307 ч. 2, ст. 309 ч. 1, ст. 69 КК України до виправних робіт на строк 1 рік;

2) вироком Лебединського районного суду Сумської області від 02.09.2004 року за ст. 185 ч. 3, ст.. 75, ст.. 76-3 ч. 143 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3) вироком Лебединського районного суду Сумської області від 19.10.2005 року за ст. 309 ч. 2, ст. 71, ст. 78 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

4) вироком Лебединського районного суду Сумської області від 22.11.2005 року за ст. 309 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців;

5) вироком Лебединського районного суду Сумської області від 24.12.2009 року за ст. 309 ч. 2, ст. 75, ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

5) вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18.07.2012 року за ст. 309 ч. 2, ст. 307 ч. 3, ст.. 69, ст.. 315 ч. 2, ст.. 307 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

за ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дзержинськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , цигана, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1)вироком Буринського районного суду Сумської області від 12.11.1997 року за ст. 81 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 років з конфіскацією майна;

2)вироком Буринського районного суду Сумської області від 29.05.2002 року за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

3)вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.05.2011 року за ст. 185 ч. 3 КК України до арешту на строк 5 місяців 16 днів;

4)вироком Сумського районного суду Сумської області від 21.05.2013 року за ст. 187 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

за ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Охтирка Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , цигана, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1)вироком Охтирського міського суду Сумської області від 01.09.1999 року за ст. 81 ч. 3, ст.. 44, ст.. 46-1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна, з відстрочкою виконання покарання на 1 рік;

2)вироком Охтирського міського суду Сумської області від 05.06.2002 року за ст. 185 ч. 2, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3)вироком Охтирського районного суду Сумської області від 30.03.2006 року за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

4)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.08.2013 року за ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 3, ст.. 187 ч. 3ст. 69 ст. 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці

за ч. 4 ст. 187 КК України

встановила:

12.04.2018 року до провадження Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшла дана кримінальна справа.

04.12.2018 року прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки 15.12.2018 року закінчується строк тримання обвинувачених під вартою. Вимоги прокурора мотивовані тим, що обвинувачені вчинили особливо тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про можливість переховування ними від суду, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити речові докази, що мають значення для судового слідства, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги за клопотаннями.

Потерпілі, будучи належним чином сповіщеними про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, просили розгляд справи провести у їх відсутність.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з думкою яких погодилися обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , в судовому засіданні не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторони обвинувачення та захисту, що беруть участь у розгляді справи, виходила з того, що згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Підпункти 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2018 року ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.00 год. 15.12.2018 року.

Досліджуючи доводи за клопотанням, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки вони обвинувачується за вчинення особливо тяжкого злочину, впливати на потерпілих, свідків, місце проживання яких відоме обвинуваченим.

При вирішенні вимог за клопотаннями колегією суддів враховано тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_21 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , наслідки, що настали, у вигляді шкоди здоров`ю потерпілих, суспільну небезпечність вчиненого, відомості про особу обвинувачених, які власної родини чи непрацездатних утриманців не мають, за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, висновків не зробили, що вказує на схильність до кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не стали.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «W проти Швеції» від 26.01.1993 року, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

Отже, висновок колегії суддів щодо продовження строку тримання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою ґрунтується не лише на підставі суворості можливого судового рішення у разі визнання їх винуватими у скоєнні кримінального правопорушення, а це зроблено з урахуванням підтвердження доводів за клопотанням матеріалами кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень і низки відповідних фактів в сукупності, які підтверджують існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, що стали підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За висновком колегії суддів, відповідно до ст. 183 КПК України відсутні підстави для визначення розміру застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , оскільки вони обвинувачуються за вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, в результаті якого потерпілим ОСОБА_22 та ОСОБА_23 завдано тілесних ушкоджень.

В силу положень ст.ст. 196 ч. 4, 197 КПК України суд визнав за обов`язок визначити строк тримання під вартою обвинуваченим не більше, ніж до 24.00 год. 13.02.2019 року.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, колегія суддів

постановила:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - задовольнити.
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 187 КК України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін шістдесят днів до 24.00 год. 13.02.2019 року, з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 187 КК України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін шістдесят днів до 24.00 год. 13.02.2019 року, з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 187 КК України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін шістдесят днів до 24.00 год. 13.02.2019 року, з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали - до 24.00 год. 13.02.2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Охтирського міськрайонного суду
Сумської області:

Головуючий суддя ОСОБА_27

Судді ОСОБА_28

ОСОБА_29