Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/18/19
Номер провадження 1-кс/530/6/19

У Х В А Л А
іменем України

31.01.2019 р. м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Зінькова справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 19.12.2018 р., -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із скаргою на постанову заступника начальника слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 19.12.2018 р.. Скаржник вказує, що із Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області ним було отримано повідомлення в якому вказано, що кримінальне провадження № 0000230, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу злочину та надано копію постанови про закриття кримінального провадження за підписом заступника начальника слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 .
Представник Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та прокурор був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, тим самим не скористався своїм процесуальним правом та не виконав своїх процесуальних обов`язків.

Суд заслухавши скаржника, ОСОБА_3 та дослідивши наявні матеріали справи, приходить до висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що скаржник звернулася до Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області по відношенні мешканки, яка проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , яка обманним шляхом виманила у неї гроші в сумі 1000 дол. США (одна тисяча).
13.06.2018 року до Зіньківського ВП надійшла ухвала слідчого судді Зіньківського районного суду №530/756/18 від 12.06.2018 року про зобов`язання посадових осіб Зіньківського ВП внести до ЄРДР відомості про вчинення відносно ОСОБА_3 шахрайських дій за ст. 190. Ч.1КК України.
11 листопада 2018 року скаржник із заявою звернулася до прокуратури Полтавської області, на яку листом від 19.12.2018 року №19 прокуратура дала відповідь, що її заяву направила до Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Листом Зіньківського відділення поліції ГВП ГУНГІ в Полтавській області№7466/115/120/18 від 21.12.2018 року нею отримано постанову від 19 грудня 2018 про закриття кримінального провадження, де заступник начальника СВ Зіньківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 вказавв, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 14.06.2018року, закрите на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.І КК України.
Скаржник зазначає, що ОСОБА_5 обдурила її, так як повідомила не правдиві відомості про власника будинку, який вона продає, приховала від неї правду і умовчала про той факт, що вона не є власником будинку і отримала завдаток в сумі 1000 дол.США за продаж вказаного господарства, не являлася і не являється його власником. Тому не мала ніякого права на дане господарство, тим більше розпоряджатися ним, брати за нього завдаток і складати розписку про отримання коштів.
Згідно постанови прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 30.10.2018 року вказано допитати чоловіка потерпілої ОСОБА_3 та чоловіка ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_5 ..
Вважає оскаржувану постанову незаконною, і яка підлягає скасуванню з таких підстав. Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 303,304.306 КПК України у неї є підстави підозрювати, що кримінальне провадження закрито всупереч п.2 ч. 1 ст. 284 КПК, так як на її погляд, у діях ОСОБА_5 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КПК України, де говориться, що до найбільш поширених випадків застосування обману як способу шахрайства належить вчинення різних угод щодо нерухомого майна ( купівлі- продажу) коли ж предметом угоди виступають предмети, які не належать винній особі. Право власності на нерухоме майно - господарство по АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_5 збиралась продавати, належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Зверніть увагу, що в ході досудового розслідування під час допиту ОСОБА_5 , щоб уникнути відповідальності, упереджено не сказала слідчому правди, і умовчала про той факт, що кошти від мене вона отримала 10 червня 2015 року, а генеральна довіреність на вчинення будь - яких дій щодо даного господарства від імені її доньки оформлена від 12 липня 2015року, на момент передачі коштів вона не володіла власністю, яку продавала.
В обумовлену дата для розрахунку і оформлення кінцевої угоди 01.09.2015 року ОСОБА_5 не з`явилась з не відомих мені причин. На телефонні дзвінки не відповідала. Від 30.03.2018 року я ще раз направила ОСОБА_5 заказним листом прохання повідомити про причини зволікання з укладенням договору купівлі - продажу будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та укласти зі мною такий договір у найкоротший строк, або повернути отримані кошти, але на лист я відповіді не отримала. На мою думку ОСОБА_5 мала намір привласнити мої гроші, а зобов`язання вона не збиралась виконувати. Слідчим по даному факту не прийнято ніякого рішення та виконано вказівку прокурора.
Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року № 10-рп/2011.
Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов"язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов"язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).
Потерпілим у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов"язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви залучення її до провадження як потерпілого (ст.55 КПК України).
Відповідно до положень ст. 56 КПК України, потерпілий протягом кримінального провадження, зокрема, має право подавати слідчому докази та заявляти клопотання, а також оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого. Також, поряд з іншим, потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК України).
Згідно ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Частиною 2 цієї статті визначені повноваження слідчого. При цьому, відповідно до п.8 ч.2 цієї статті, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Згідно ч.3 цієї статті, рішення слідчого приймається у формі постанови, при цьому, постанова виноситься у випадках, передбаченим цим Кодексом. Постанова слідчого складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини (ч.5 ст.110 КПК України).
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, його представником чи законним представником тощо) такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що судами першої та апеляційної інстанції враховуються загальні правові позиції ЄСПЛ щодо офіційного тлумачення ст.3 Конвенції у матеріальному та процесуальному аспектах у кримінальному судочинстві, які обумовлені законодавчим положенням щодо застосування Конвенції та практики ЄСПЛ при розгляді справ у якості джерела права.

У випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана неналежному поводженню зі сторони суб"єктів владних повноважень в порушення ст.3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити як загальний обовязок держави відповідно до ст.1 Конвенції вимагає, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування, метою якого є виявлення і покарання відповідальних осіб.

При цьому, розслідування за такими скаргами та твердженнями про неналежне поводження має бути ретельним і ефективним. Це означає, що органи влади мають завжди намагатись встановити події та не покладатися на поспішні або безпідставні висновки для закінчення розслідування чи для обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень. Однією із загальних засад кримінального провадження є його публічність ( п.18 ч.1 ст.7 КПК України). Суть даної засади кримінального провадження полягає в тому, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи яка його вчинила.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов"язаний всебічно, повно і неупередженно дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупередженних процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, доступ до правосудця та обов"язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст.7КПК України).
Як встановлено в судовому засіданні заступник начальника слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_4 не провела перевірки по заяві ОСОБА_3 , не опитала усіх свідків, не зібрала всі матеріали, не витребувала їх та не долучила до матеріалів справи.
Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:…..3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26.
Відповідно до ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.
Згідно із приписами ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до рекомендації № R (85)11 щодо положення потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу, прийнятій Комітетом міністрів Ради Європи від 28.06.1985, наголошується на необхідності приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу.
Слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження недостатньо мотивована, при вищезазначених недоліках досудового розслідування винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 119, 304,306, 307, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 19.12.2018 р., задоволити.
Скасувати постанову заступника начальника слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № № 0000230 та направити копію ухвали Зіньківському відділенню Миргородської місцевої прокуратури відділу для організації і контролю досудового розслідування.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Написано власноручно.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1