Справа № 175/1245/19
Провадження № 1-кп/175/65/19
Вирок

Іменем України

11 квітня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000367 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 1) 19.04.1983 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.81 ч.2, 140 ч.2, 42 КК УРСР до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.9 Указу ВПС СРСР від 27.12.1982 року «Про амністію» строк скорочено до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 15.09.1984 року за ухвалою народного суду м. Ковеля від 13.09.1984 року умовно-достроково на 9 місяців 6 днів на підставі ст.53 КК УРСР;

- 2) 19.12.1984 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст.206 ч.2, 43 КК УРСР до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 26.03.1988 року по відбуттю строку покарання;

- 3) 27.10.1988 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.140 ч.2 КК УРСР до 4 років позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 05.02.1992 року по відбуттю строку покарання;

- 4) 10.12.1992 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.94, 106 ч.2, 42 КК України до 13 років позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 10.12.2003 року за ухвалою Перевальського районного суду Луганської області від 02.12.2003 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 23 дні на підставі ст.81 КК України;

- 5) 22.11.2011 року тим же судом за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 30.05.2013 року за ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2013 року умовно-достроково на 8 місяців 26 днів на підставі ст.81 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за умисні злочини, маючи не погашені та не зняті у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

09 березня 2019 року приблизно о 14.02 годині він з метою таємного викрадення чужого майна прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

У вказаний день і час ОСОБА_5 , упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан і проник у обтягнуту з усіх боків брезентом бесідку, звідки умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав приналежні ОСОБА_6 газовий балон об`ємом 10 літрів і газову одноконфорну плиту загальною вартістю 505 грн. і з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, викрав приналежні ОСОБА_7 газові плиту та балон. У вчиненому щиросердно кається, приніс вибачення потерпілому і обіцяю виправитися.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 26 березня 2019 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_4 , - п`ять разів притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, має п`ять незнятих і непогашених судимостей, задовільно характеризується за місцем проживання, зі слів фактично працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

У обвинувальному акті зазначено обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, фабула обвинувального акту не містить посилання на вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обмеження, встановлені ч.3 ст.337 КПК України, суд не може самостійно встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує становище обвинувачених, а тому не вправі визнати обставиною, що обтяжує покарання «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння» у відповідності до п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 , його ставлення до наслідків злочину, а також позиції прокурора щодо виду та міри покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання з випробуванням, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлявся.
Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 300 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи.
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався.
Долу речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН невідомий) 300 грн. на користь держави (розрахунковий рахунок 4079 за ККД 24060300, код за , код банку (МФО) 899998, отримувач УК у Дніпровському районі /24060300/, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 913/19 від 19 березня 2019 року).

Газовий балон об`ємом 10 літрів і газову одноконфорну плиту, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 по розписці від 14 березня 2019 року, - після набрання вироком законної сили залишити у його розпорядженні.

Оптичні диски із відеозаписами подій 09 березня 2019 року, зафіксованих свідком ОСОБА_9 і з камер відеоспостереження, - зберігати у опечатаних конвертах на аркушах 37 і 62 матеріалів кримінального провадження № 0000367.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1