ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2518/19
провадження № 1-кс/753/1054/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" лютого 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участі: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі, Абхазія, громадянина України, грузина, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 (далі по тексту ОСОБА_4 , підозрюваний).

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000662 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2019, за ознаками злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 12.04.1981 в невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в автомобілі марки «ВАЗ» моделі 2107, д.н.з НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр-т. Бажана, 3, умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, вступив в обопільну злочинну змову з ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 помітили на узбіччі проїзної частини припаркований автомобіль марки «Mercedes Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 , та вирішили викрасти чуже майно яке перебувало в салоні вказаного автомобіля. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи обопільно та узгоджено, згідно розподілених ролей, а саме ОСОБА_8 , залишався в салоні автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2107, д.н.з НОМЕР_1 , де спостерігав за прилеглою до місця скоєння злочину територією, в цей час ОСОБА_7 підійшов до автомобіля марки «Mercedes Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегіть підготовлених ножниць, відкрив замок передніх пасажирських дверцят вказаного автомобіля, проник в салон, звідки таємно викрав тряпчану барсетку яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 13800 гривень, які належать ОСОБА_9 .

Клопотання обґрунтоване посиланням на існування ризиків переховування від органу досудового розслідування та/або суду і вчинення іншого кримінального правопорушення та недостатністю менш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні від послуг захисника відмовився та виявив бажання захищати себе самостійно.

Підозрюваний має право захищати себе особисто, що випливає з мети статті 6 Конвенції (Zana проти Туреччини, § 68; Monnell і Morris проти Сполученого Королівства, § 58).

Внутрішні суди, мають право оцінювати, чи інтереси правосуддя вимагають призначення державного захисника (Croissant проти Німеччини, § 27; Lagerblom проти Швеції, § 50). Йдеться про засіб захисту обвинуваченого, спрямований на забезпечення оптимального захисту його інтересів (Correia de Matos проти Португалії (dec.)).

Враховуючи те, що підозрюваному на час затримання було забезпечено правову допомогу, від якої в подальшому останній відмовився, підозрюваний не є інвалідом та не має будь яких інших вад здоров`я, які б перешкоджали його ефективній участі у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про недоцільність призначення захисника підозрюваному, який виявив бажання здійснювати свій захист самостійно.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

30.01.2019 о 16-40 год. ОСОБА_7 затримано без ухвали слідчого судді на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Причетність підозрюваного до інкримінованого йому злочину підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування, а саме: у показаннях потерпілого ОСОБА_9 ; у протоколі огляду місця події; у показаннях свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 .

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Враховуючи наведене, наявні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.

У разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_7 проживає у м. Києві без визначеного місця проживання, у нього відсутні міцні соціальні і сімейні зв`язки та законне джерело доходу.

Вищевказані негативні дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання вказують на існування ризиків переховування від органу досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення корисливої спрямованості, ступінь яких є досить високим.

З урахуванням сукупності встановлених обставин, а саме: вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень; конкретних обставин, характеру і суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину; суворості можливого покарання; його негативної репутації, суд дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), також має бути враховано матеріальне становище обвинуваченого (підсудного) (Hristova проти Болгарії, § 111) та його платоспроможність (Toshev проти Болгарії, §§ 69-73). За певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину (Mangouras проти Іспанії [ВП], §§ 81 та 92).

Враховуючи вище наведені обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку не доцільно застосувати максимальний розмір застави встановлений для злочину середньої тяжкості, з урахуванням матеріально стану підозрюваного, особи підозрюваного вякості альтернативи тримання під вартою суд визначає заставу в межах, встановлених процесуальним законом для злочинів середньої тяжкості.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16-40 год. 30 січня 2019 р.

Дія ухвали про тримання під вартою закінчується 30 березня 2019 р.

У разі внесення застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 19 210 гривень, на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_4 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

На строк до 30 березня 2019 р. покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1