Справа № 158/715/19
Провадження № 1-кс/0158/248/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000134 від 13.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

14.03.2019 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000109 від 14.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи клопотання тим, що 13.03.2019 року в с. Сокиричі по вул. Центральній, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи гужовим транспортом на перехресті нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі транспортному засобу, що наближався до даного перехрестя проїзних частин, а саме рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого пасажири ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Ківерцівського РТМО.

13.03.2019 року в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний транспортний визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання на штрафмайданчик, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що підставою для накладення арешту на майно є те, вказана гужова підвода є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно призначалось (використовувалось) для вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, просить накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено в ході огляду місця події від 13.03.2019 року по вул. Центральній в с. Сокиричі Ківерцівського району Волинської області та належить ОСОБА_8 , який являється речовим доказом у кримінальному провадженні та зберігається на штрафмайданчику, за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про підтримання клопотання та розгляд справи у його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 14.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження, 13.03.2019 року в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний транспортний визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання на штрафмайданчик, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно до вимог ст. ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На обґрунтування клопотання слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 посилався на те, що підставою для накладення арешту на майно є те, вказаний автомобіль є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно призначалось (використовувалось) для вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, відсутності пред`явлення будь-яким особам підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, інших обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не є обґрунтованим, оскільки слідчим всупереч вимогам ч. ч. 1-4 ст. 170, ч. 3 ст. 171 КПК України не вказано підстави і мету арешту, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Разом з тим, слідчим не доведена і можливість того, що дане тимчасово вилучене майно може бути знищено чи приховане власником або законним володільцем транспортного засобу.

Крім того, накладення арешту, тобто обмеження прав власника та законного володільця транспортного засобу у даному випадку не відповідає меті і завданням забезпечення кримінального провадження і не є співрозмірним обмеженню права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевказане, слідчий суддя приходить, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000134 від 13.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1