справа № 462/3580/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання - ОСОБА_4
номер кримінального провадження 0000618, внесенного 02.03.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адрсеою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, згідно вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю: прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,-
в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 01.03.2014 р. близько 23.35 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку № 6 по вул. Садовій у м. Львові, вступив з потерпілим ОСОБА_9 у конфлікт, який раптово виник між ними. В подальшому, ОСОБА_5 , маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , витягнув з кишені пальто розкладний ніж, яким умисно наніс потерпілому два удари у грудну ділянку зліва, заподіявши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран на грудній клітці зліва, одна з котрих була непроникаюча, має ознаки легкого тілесного ушкодження; а друга - проникаюча в ліву плевральну порожнину з наскрізним пошкодженням серця та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_9 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, 01.03.2014 р. він в товаристві приятелів святкували День народження в квартирі по вул. Кульпарківській в м. Львові, серед яких був і ОСОБА_9 . Вони вживали спиртні напої. Після завершення святкування, він з ОСОБА_9 пішли разом, однак по дорозі він зайшов додому, взяв півпляшки коньяку і зайшли кафе «Бургер-Бафет», де вживали спиртне, при цьому він робив комплімент дівчині, коли прощався з чоловіком, поцілував його в щоку, при цьому ОСОБА_10 постійно робив йому зауваження. Після чого зайшли в готель «Преміум», де пили каву та спілкувалися зі знайомим адміністратором на ім`я ОСОБА_11 . При цьому він мав складний ніж з гравіруванням, який йому подарували, який демонстрував ОСОБА_11 , в присутності ОСОБА_10 . Між ним та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт з приводу його особистих стосунків, розлучення з дружиною і він пригадує, як в руці тримав ніж, яким було вчинено злочин і вже лежачого ОСОБА_10 . Він деталей не пам`ятає, але тільки він міг вбити ОСОБА_10 наявним у нього ножем. Він почав панікувати, оскільки надавати медичну допомогу не вмів, пішов додому, потім повернувся, однак на місці були правоохоронні органи та викликана медична допомога. Шкодує за вчинене, щиро розкаюється, публічно в залі суду попросив вибачення у потерпілої, зазначив, що у 2014 році повністю відшкодував потерпілій матеріальну і моральну шкоду на суму 39000 гривень на підставі її вимог, зазначених у позовній заяві від 29.05.2014 р., яка була вручена стороною потерпілої, в якій чітко розмежовано матеріальну і моральну шкоду. Крім того потерпілій відшкодовано витрати на правову допомогу на суму 5000 гривень. Відтак, цивільний позов пред`явлений потерпілою на суму 270000 гривень не визнає.
Потерпіла ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи, пред`явила до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на її користь моральну (немайнову) шкоду в сумі 270000 гривень (двісті сімдесят тисяч гривень). В обгрунтування моральної шкоди покликається на те, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до особливо тяжких, є умисним закінченим злочином проти життя та здоров`я особи її сина ОСОБА_9 , який був надзвичайно доброю та чуйною людиною, допомагав їй, як матері, допомагав своїй бабусі та молодшому брату, був надійною опорою їй, як матері, вона почувалася захищеною та сподівалася на захист та догляд в майбутньому. Душевні страждання, яких вона зазнала та продовжує зазнавати у зв`язку із протиправним позбавленням життя її сина є глибокими, сильними та довготривалими, не має жодної надії, що вони припиняться. Вона постійно думає та переживає щодо вчиненного по відношенню до сина злочину, перебуває у постійному страху за своє життя і здоров`я, а також її родини, в неї негативний емоційний стан, періодично виникає депресія. Вказані немайнові втрати є тривалими, а саме розпочалися із дня вчинення вбивства, продовжилися на час досудового розслідування і суду та тривають до сьогоднішнього дня і навіть притягнення обвинуваченого до певного виду кримінального покарання не зможуть полегшити її страждань, оскільки саме їй довелося докласти надзвичайних зусиль щоб дії обвинуваченого були перекваліфіковані зі ст. 116 на ст. 115 КК України, вислуховувати та доводити, що обвинувачений обманює слідство та суд, оговорюючи її сина, називаючи наркоманом, обмовляючи його щодо подій злочину, провокацій та образ з його боку, тощо. Крім того, обвинувачений протягом п`яти років затягував процес, постійно заявляв клопотання, спрямовані на його затягування, заявлення чисельних відводів, наполягав на виклику осіб, допити яких не несли інформаційного навантаження, тобто затягував розгляд з метою обчислення йому строку можливого кримінального покарання з розрахунку один день утримання під вартою до двох днів позбавлення волі. Разом з тим, у неї відбулися вимушені тяжкі зміни у життєвих стосунках, які виражаються у потребі догляду за матір`ю (бабусею ОСОБА_9 ), за якою доглядав він, відповідної зміни місця проживання, відсутності звичної синівської допомоги з його боку, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану їй, як потерпілій, вже не вдасться виправити, оскільки є особою зрілого віку і перспектив народження дітей не вбачається. При цьому зазначила, що сторонніми особами, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 їй було відшкодовано понесені на той час матеріальні збитки, які виразилися у витратах на поховання, встановлення надгробного пам`ятника сину в загальній сумі 39000 гривень, про що написала розписку від 19.06.2014 р., яка міститься в матеріалах справи. Також з боку обвинуваченого їй було надано 5000 гривень відшкодування витрат на правову допомогу. З врахуванням наведених обставин, вважає, що достатньою грошовою компенсацією її моральних страждань була б сума 270000 гривень, яку просить стягнути з обвинуваченого. Крім того, просить призначити ОСОБА_5 суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, згідно розписки від 19.06.2014 р. (а.с.32 Том № 3), а обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як особливо тяжкий злочин, є умисним злочином, який вчинено проти життя та здоров`я особи, внаслідок злочинних дій якого було позбавлено життя ОСОБА_9 , а життя людини є найвищою соціальною цінністю, особу винного, який раніше не судимий, згідно вимог ст. 89 КК України (матеріали кримінального провадження а.с. 192 Том №1), офіційно непрацевлаштований, на обліку в психоневродиспансері та наркодиспансері не перебуває (а.с. 212, 214 Том № 1), неодружений, згіднохарактеристики ЛКП «Склилівок» з місця проживання від 03.03.2014 р. заяв і скарг від сусідів будинку та мешканців мікрорайону на ОСОБА_5 не поступало (а.с.210 Том № 1), а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та публічно попросив вибачення у потерпілої та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора,суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.
Відовідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.08.2018 р. (справа № 663/537/17), якщо особа скоїла злочин до 20.06.2017 р. (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 р., тобто після набрання чинності законом № 2046-VІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 в попередній редакції.
Отже, виходячи з такого правового висновку ВП ВС весь строк попереднього ув`язнення засудженого до набрання вироком законної сили має зараховуватися за правилами ч. 5 ст. 72 КК в попередній редакції.
Що стосується цивільного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Колегія суддів погоджується зі обґрунтуваннями завданої моральної шкоди потерпілою внаслідок скоєння злочину, згідно яких ступінь тяжкості вчиненого обвинувачуваним кримінального правопорушення є очевидною з огляду на наслідки, які настали. Потерпіла - цивільний позивач одночасно втратила своє майбутнє в особі загиблого сина ОСОБА_9 , який був молодою особою та міг бути їй опорою в подальшому житті.

В результаті вбивства ОСОБА_9 у потерпілої - цивільного позивача тяжкість вимушених втрат є непоправною та такою, яку неможливо компенсувати у будь-який спосіб. Суд приходить до висновку про те, що зазначені обставини справи у їх сукупності дійсно завдали потерпілій - цивільному позивачу сильних душевних страждань.

Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ч.1, 2, 5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до встановлених обставин справи у їх сукупності, керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, враховуючи, що обвинувачений відшкодував збитки в сумі 39000 гривень, про що свідчить розписка потерпілої від 19.06.2014 р. (а.с.32 Том №3), в якій вона зазначає, що майнових вимог не має, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення із обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок скоєного злочину у розмірі 100000 гривень (сто тисяч гривень).

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів покласти на обвинуваченого в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України у виді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Строк відбуття покарання засудженому рахувати з дня його затримання, тобто з 02.03.2014 року.
В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 02.03.2014 року до дати набирання вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. № 838-VІІІ.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 25.03.1997 р. Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 27.01.2000 р. Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 немайнову (моральну) шкоду на суму 100000 гривень (сто тисяч гривень).
В решті заявленного цивільного позову відмовити.
Речові докази по справі, а саме:
Диск DVD-R марки «Verbatium» для лазерних систем зчитування (а.с. 143, том 2) залишити в матеріалах справи.
Диск DVD-R марки «DATEX» для лазерних систем зчитування (а.с.148 том 2) залишити в матеріалах справи.
Предмети одягу та взуття ОСОБА_5 (а.с.155-156, том 2) повернути законному володільцю - ОСОБА_5 ..
Предмети одягу та взуття ОСОБА_9 (а.с. 155-156, 159, том 2) повернуто ОСОБА_8 .
Складний ніж (а.с. 155-156, том 2), тампони зі змивами з обох рук ОСОБА_5 та тампони зі змивами РБК з місця події та частинки речовини типу ґрунту (а.с. 155-156, том 2) знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 вартість проведення експертиз 2460 грн. 78 коп. (дві тисячі чотириста шістдесят гривень 78 коп.).
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча-суддя: (підпис) ОСОБА_1
Судді: (підпис) ОСОБА_2
(підпис) ОСОБА_3
З оригіналом згідно.
Головуюча-суддя: ОСОБА_1