Справа № 755/9901/18
№ 1-кп/755/1199/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зі слів працюючого неофіційно різноробочим, зі середньою технічною освітою, інваліда 3-ї групи, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.12.2004 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 02.06.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.10.2009 року по відбуттю строку покарання; 30.07.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; 19.03.2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.07.2012 року по 19.04.2013 року за ч. 5 ст. 72 КК України, 10.11.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 11 червня 2018 року, приблизно о 03 годині 25 хвилин, знаходився неподалік від магазину «Varus», розташованого по вулиці Малишка, 3, у м. Києві, де побачив раніше невідомого йому чоловіка, а саме - потерпілого ОСОБА_6 та в цей час, у нього, з метою протиправного збагачення, виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна з метою власного незаконного збагачення, а саме: мобільного телефону торгової марки «Microsoft Lumia 535», який знаходився у потерпілого ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , попрохав у ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 535», чорного кольору, вартістю 1200 гривень, у якому знаходилася сім-карта мобільного оператору «Київстар», вартістю 40 гривень без залишку грошових коштів на рахунку, щоб зробити телефонний дзвінок, на що потерпілий погодився, але зробити телефонний дзвінок лише з його рук. У подальшому, потерпілий ОСОБА_6 , набравши на власному мобільному телефоні продиктований ОСОБА_3 абонентський номер телефону, підніс мобільний телефон до вух ОСОБА_3 , який у той момент вирвав його з рук потерпілого та почав з ним тікати в бік станції метро «Дарниця». У цей час, потерпілий ОСОБА_6 , зрозумівши злочинні дії ОСОБА_3 , побіг за ним та вимагав припинити його злочинну діяльність. У свою чергу, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення намагався втекти, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном, але в подальшому був затриманий працівниками охорони. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1240 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що 10 червня 2018 року, десь о 12 годині 00 хвилин ночі, він вийшов з дому та пішов до магазину по вул. Будівельників, де у подальшому побачив потерпілого, якого раніше не знав та попросив у нього запальничку, після чого, вони почали розмовляти. Пізніше він пішов до магазину, щоб купити собі продукти та алкоголь для потерпілого, котрий на той час вже був у стані алкогольного сп`яніння. Потім вони сіли біля вул. Малишка за кафе, вживали алкоголь, однак, він майже алкоголю не живав. У ході розмови він попросив у потерпілого мобільний телефон, щоб зателефонувати дівчатам, на що останній погодився, дав йому телефон, але абонент, якому він телефонував, був зайнятий, тому, він, не віддавши телефон потерпілому, поклав його собі до кишені, з метою, щоб той не розбився та не пошкодився. З потерпілим у нього не було напружених стосунків, однак, той мабуть щось подумав і коли телефон залишався у нього, то потерпілий став на нього кидатись, але він не звертав на нього уваги. Запевнив, що умислу вкрасти телефон у нього не було, потерпілий не прохав його повернути телефон, а залишив його при собі, не віддавши відразу потерпілому, тільки тому, що хотів ще раз зателефонувати дівчатам. У подальшому, забувши віддати потерпілому телефон, він відійшов від останнього в сторону дороги, забравши, при цьому, з собою його телефон, потім, він перейшов через дорогу, а потерпілий у цей час почав кричати, що в нього викрали телефон, але він його не викрадав, а просто забув віддати, однак, почав йти далі. Коли він перейшов дорогу, то у його сторону почали стріляти охоронці і він побіг до Макдональдзу, де його затримали працівники охорони, побили та забрали два телефони, його особистий та потерпілого. Зазначив, що зі свого телефону він у той вечір не телефонував, а потерпілий сам дав йому згоду зателефонувати з його телефону. Крім того, під час судового розгляду зазначив, що не згоден з кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України, вважає, що його дії необхідно перекваліфіковані за ст. 190 КК України, при цьому пояснюючи, що будь-якого умислу на вчинення кримінального правопорушення та заволодіння мобільного телефону потерпілого у нього не було.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що він несподівано познайомився з обвинуваченим ОСОБА_3 11 червня 2018 року біля магазину «Варус», що за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 3, який підійшов та попросив цигарку. Вони стали розмовляти та в ході розмови він запропонував обвинуваченому випити коньяк. Тоді обвинувачений пішов до магазину «Варус», придбав у ньому горілку і вони пішли розпивати її на майданчик та обвинувачений також з ним вживав алкоголь. Пізніше, обвинувачений попросив у нього телефон, для того, щоб зателефонувати, однак, він йому телефон не давав, а сказав, щоб останній продиктував номер і він сам його набере. Тому, він сам набрав номер, який йому повідомив обвинувачений, підніс його своїми руками до його вух, однак, у цей час, обвинувачений вихопив у нього мобільний телефон та почав з ним тікати. Він, у свою чергу, почав за ним бігти і кричати, щоб той повернув телефон і про те, що у нього викрали телефон. Проте, обвинувачений не зупинявся, продовжував тікати, але перечепився та його наздогнали охоронці й викликали наряд поліції. Зазначив, що обвинуваченого затримали десь через метрів може 50, а може й більше на сходах і ніяких пострілів не було, ніхто в обвинуваченого не стріляв. Крім того, показав, що обвинувачений ОСОБА_3 показання дає неправдиві, оскільки телефон він йому не передавав, а тримав його у своїх руках, а обвинувачений його викрав та почав з ним тікати і на його прохання повернути телефон, той не реагував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що дати, коли все сталося, він не пам`ятає, але це було у червні, десь можливо ближче до 03 години ночі, або трохи пізніше. Вони тієї ночі з колегою по роботі були у той час неподалік від роботи, пили каву на вул. Малишка, 3, біля магазину. У цей час, вибіг обвинувачений, а за ним біг з криками потерпілий. Обвинувачений пробіг від них на відстані 10-15 метрів. Обидва були у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що коли обвинувачений перебіг дорогу, то потерпілий кричав, що у нього викрали телефон і тому вони почали бігти за обвинуваченим, який тікав, щоб його затримати. Вони з колегою наздогнали обвинуваченого біля Макдональдзу, затримали і викликали поліцію. У подальшому, потерпілий їм повідомив, що вони разом з обвинуваченим вживали алкогольні напої та він дав обвинуваченому гроші для покупки алкогольних напоїв, запропонував роботу та надав телефон, щоб зателефонувати, а обвинувачений разом з телефоном втік. Після того, як вони затримали обвинуваченого, через 7 хвилин приїхала поліція. Пострілів не було, обвинувачений впав і не очікував, що вони за ним побігли. Зокрема, показав, що телефон потерпілого був у обвинуваченого при затриманні із собою.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, однак, при цьому вказував, що, на його думку, його дії повинні бути кваліфіковані за ст. 190 КК України, його вина повністю доведена зібраними та дослідженими в їх сукупності доказами у кримінальному провадженні, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що, коли вони вживали алкогольні напої з обвинуваченим, то останній попросив у нього його мобільний телефон, який він йому не віддавав, а погодився лише набрати з його рук номер телефону та в цей час підніс його обвинуваченого, однак, той його вихопив та почав з ним тікати, не дивлячись, що він намагався зупинити його протиправні дії та висловлював прохання повернути йому телефон, проте тільки за допомогою охоронців, які затримали обвинуваченого, дії останнього були припинені.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також доведена показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав, що вони тієї ночі з колегою по роботі були біля магазину та в той час вибіг обвинувачений, а за ним біг потерпілий та кричав, що у нього викрали телефон і тому вони почали бігти за обвинуваченим, який тікав, щоб його затримати. У подальшому, він з колегою наздогнали обвинуваченого біля Макдональдзу, затримали, викликали поліцію та в обвинуваченого було вилучено телефон потерпілого.

Крім показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , вина обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України доведена письмовими доказами в їх сукупності, зокрема:

- протоколом місця події від 11.06.2018 року, з якого вбачається, що під час огляду обвинуваченого ОСОБА_3 в останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Microsoft» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , який належить потерпілому (а.п. 74-77);

- постановою про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 11.06.2018 року, а саме мобільного телефону Microsoft» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , яким заволодів ОСОБА_10 (а.п. 81);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , який надав покази щодо події від 11 червня 2018 року, зокрема, що з 01 години 00 хвилин по 02 годину 00 хвилин, він зустрівся біля магазину «Varus» з раніше невідомим йому ОСОБА_3 , який пішов до даного магазину купити піци та горілки. Потім, вони пішли за магазин до дитячого майданчику розпити алкоголь та в подальшому, ОСОБА_3 попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати, однак, потерпілий сам набрав номер телефону, який продиктував йому ОСОБА_3 , приклав телефон до його вуха, однак, той вихопив у нього телефон та побіг. У подальшому, коли він біг за ОСОБА_3 , то кричав, що у нього викрали телефон, але той не зупинився та його було затримано лише за допомогою працівників охорони, які викликали слідчо-оперативну групу (а.п.84-87). Таким чином, покази потерпілого ОСОБА_6 , надані у судовому засіданні, повністю відповідають показанням, наданим на досудовому слідстві. Вказаний вище слідчий експеримент, що міститься на DVD+R диску, був переглянутий у судовому засіданні за участі учасників кримінального провадження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , який показав, що 11 червня 2018 року до нього підійшов раніше невідомий йому чоловік, який представився ОСОБА_11 та попросив підкурити. Потім, вони пішли до магазину «Varus», що по вул. Малишка, 3, в м. Києві, щоб купити алкоголь та піцу, після чого, пішли до дитячого майданчику на лавку. Далі, він попросив у потерпілого мобільний телефон, щоб зателефонувати дівчатам та потерпілий добровільно його надав йому і він набрав телефонний номер, але той був зайнятий. У подальшому, він поклав мобільний телефон собі до правої кишені штанів, після чого, потерпілий поліз до нього битися і він розвернувся та пішов з мобільним телефоном, оскільки хотів, щоб з ним нічого не сталося. Він пішов у сторону дороги, яку перебіг, а навпроти стояла служба охорони та почала стріляти в його сторону. Після чого, він почув крики, щоб він зупинився, але злякавшись пострілу, побіг до Макдональдзу та зупинився. Коли він стояв, то відчув у ліву частину свого обличчя удар і він упав. Потім, інший охоронець його збив з ніг і одягнувши йому кайданки, повели до машини. Зокрема зазначив, що потерпілий сам добровільно віддав йому мобільний телефон (а.п. 90-93) Вказаний вище слідчий експеримент, що міститься на DVD+R диску, був переглянутий у судовому засіданні за участі учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Крім того, відповідно до п. 17 цієї Постанови, якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає їх правильними, а це свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, є доведеною і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні, не дивлячись на те, що потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 вказували на стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, однак, з цього приводу письмових доказів не надано, зокрема, органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_3 стану алкогольного сп`яніння висунуто не було, від цього він не захищався та суд не виходить за межі висунутого обвинувачення.

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного, його особи, зокрема, неодноразово засуджений за злочини проти власності, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11 червня 2018 року, тобто з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному, а саме: мобільний телефон, марки «Microsoft Lumia 535», чорного кольору, у котрому знаходилася 1 сім-карта мобільного оператора «Київстар», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , що переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити у його власності; компакт-диски, а саме: DVD+R диски, номер дисків: PSP6B6 3 та PSP6B2 4, сіро-червоного кольору з надписом «Axent», ємкістю 4,7 GB, 120 min, що приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя