Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду області у складі:

суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0005636 від 17.09.2018 року, за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2019 року,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
апелянтів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
їх представника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, яке було вилучено 07.12.2018 слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 05.12.2018 в ході проведення санкціонованого обшуку в кабінеті №206, що за адресою м. Рівне, вул. Поштова, 11, а саме:
- пластикові карточки №400845; №740869; №377153; №013225; №033126, що належать ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон марки "Samsung" НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон марки "Huawei metro PCS", sНОМЕР_3 ; мобільний телефон марки "Sony Xperia" sНОМЕР_4 , що належать ОСОБА_5 ;
- мобільний телефон марки "Iphone SE" ІМЕІ НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 ;
- мобільний телефон марки "Iphone 5S" ІМЕІ НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_4 ;
- Mac Book Pro A1989 Serial CO2Х4ЕАVJHCB із зарядним пристроєм, що належить ОСОБА_4 ;
- Mac Book Pro Air A1466 Serial CI7MJA6G085, що належить ОСОБА_5 ;
- купюру номіналом 100 доларів США АВ05647193L;
- флеш-пам`ять номіналом 4 Gb, що належить ОСОБА_4 ;
- шість сім-карт мобільних операторів зв`язку, що належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
- чорнові записи формату А4 в кількості 66 аркушів формату А4;
- 3 блокноти та позбавлено даних осіб можливості розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у вищевказаному кримінальному провадженні.
В поданих апеляційних скаргах:
- ОСОБА_4 , покликаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки клопотання про арешт майна, вилученого 07.12.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 05.12.2018 року, подано слідчим до суду 11.12.2018 року, то слідчий суддя повинен був повернути слідчому клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України. Додає, що в порушення вимог встановленого законом строку, ані за клопотанням сторони обвинувачення, ані за ініціативою слідчого судді не вирішувалось питання щодо поновлення строку слідчому для звернення про арешт майна. Крім того, клопотання слідчого розглядалось понад один місяць. Вказує, що ні в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості чи сліди містять вилучені речі, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Зауважує, що він не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого, а, отже, на його думку, немає підстав для накладення арешту на майно. Звертає увагу, що всю необхідну для органу досудового розслідування інформацію, слідчий міг отримати без вилучення майна, однак дані твердження були залишення поза увагою суду. Додає, що накладаючи арешт на майно, суд фактично позбавляє його можливості здійснювати підприємницьку діяльність та завдає можливих додаткових витрат за невиконання зобов`язань перед контрагентами та контролюючими органами.
- ОСОБА_5 вказує, що слідчим суддею не дотримано норм матеріального та процесуального права внаслідок чого було постановлено незаконну ухвалу. Зауважує, що оскільки в ухвалі слідчого судді Рівненського міського суду від 05 грудня 2018 року відсутній дозвіл на проведення обшуку майна, яке використовується ОСОБА_5 для здійснення господарської діяльності, то таке майно, на його думку, вважається тимчасово вилученим і повинно бути повернуте власнику, адже клопотання про арешт майна, подано слідчим до суду 11.12.2018 року, тобто в порушення вимог ч.2 ст.172 КПК України, тому слідчий суддя повинен був повернути слідчому клопотання. Крім того, в порушення вимог встановленого законом строку, ані за клопотанням сторони обвинувачення, ані за ініціативою слідчого судді не вирішувалось питання щодо поновлення слідчому строку для звернення про накладення арешту майно. Вказує, що ні в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості чи сліди містять вилучені речі, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Звертає увагу, що всю необхідну для органу досудового розслідування інформацію, слідчий міг отримати без вилучення майна, однак дані твердження були залишення поза увагою суду. Зауважує, що він не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого, а, отже, на його думку, немає підстав для накладення арешту на майно, оскільки клопотання слідчого не містить інформації, що він є власником частини вилученого майно. Додає, що накладаючи арешт на майно, суд фактично позбавляє його можливості здійснювати підприємницьку діяльність та завдає можливих додаткових витрат за невиконання зобов`язань перед контрагентами та контролюючими органами. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання, кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна в порядку ст.ст.170-173 КПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0005636 від 17.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.200 КК України, у якому проводиться досудове розслідування Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області.

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 08.12.2018 року майно, вилучене в ході обшуку 07.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 05.12.2018 року, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0005636 від 17.09.2018 року, зокрема і те майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 25.01.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, відповідає критеріям ст.98 КПК України.
Що стосується доводів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про пропуск слідчим строку, то дійсно порушення слідчим вимог ст.169, ч.5 ст.171 КПК України є очевидним, однак колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку розглянувши дане клопотання, оскільки, передбачений ч.5 ст.171 КПК України строк подання клопотання про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно має значення при визначенні порядку зберігання такого майна, а не для визначення наявності у сторони обвинувачення суб`єктивного права подання клопотання про його арешт. Тому пропуск такого строку не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, з огляду на зміст ч.1 ст.173 КПК України, яка визначає виключний перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання про накладання арешту на майно.
Колегія суддів звертає увагу, що накладення арешту на майно з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України (з метою збереження речових доказів), не потребує наявності підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні, тому доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цій частині не є обґрунтованими.
Таким чином, обгрунтованих доказів на спростування висновків слідчого судді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в апеляційних скаргах не наведено, матеріалами клопотання не встановлено, і при апеляційному розгляді не здобуто.
Такий захід забезпечення кримінального провадження, на думку колегії суддів, є в даному випадку єдино необхідним з метою з`ясування дійсних обставин події злочину, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування і проведення експертиз та забезпечення охоронності даного майна для запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт на майно застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та постановлення нової не вбачається.

Колегія суддів наголошує, що в тому випадку, якщо в подальшому застосування цього заходу відпаде потреба, власник або володілець цього майна мають право звернутися до слідчого судді про скасування арешту майна, відповідно до вимог ст.174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2019 року про накладення арешту на майно №0005636 від 17.09.2018 року, залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3