Ухвала
Іменем України
26 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 569/22219/13-к
провадження № 51- 8903 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, із клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
У квітні 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень у касаційному порядку та закриття кримінального провадження щодо нього за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК). Крім того, просить задовольнити його клопотання та поновити строк на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, зазначивши про те, що він не зміг вчасно звернутися до суду з касаційною скаргою на судові рішення щодо нього у зв`язку із ненаданням належної безоплатної вторинної правової допомоги захисником ОСОБА_5 , якого було призначено за дорученням від 07 жовтня 2015 року, а також через те, що він утримувався в місцях позбавлення волі і адміністрація виправної колонії не відправляла його кореспонденцію, а працівниками виправної колонії у нього була вилучена копія вироку. Крім того вказує на те, що до нього не допускали захисника ОСОБА_6 .
Суд, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.
Із наявних у Суді матеріалів касаційного провадження убачається, що ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 26 вересня 2018 року захиснику ОСОБА_7 відмовлено у поновленні строку касаційного оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 і касаційну скаргу повернуто на підставі п.3 ч.3 ст.429 КПК, оскільки він подав скаргу поза межами строку касаційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК і суд касаційної інстанції, з урахуванням доводів клопотання, не знайшов підстав для його поновлення.
ОСОБА_4 касаційну скаргу на судові рішення, разом із клопотанням від 15 квітня 2019 року, подав до Суду 15 квітня 2019 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), через значний проміжок часу, тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження.
На думку Суду, зі змісту поданого клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень, оскільки ним не надано доказів на підтвердження доводів щодо неможливості подання касаційної скарги саме в період трьохмісячного строку касаційного оскарження судових рішень.
Зокрема у клопотанні не зазначено переконливих мотивів того, у який час і до яких саме відповідних державних установ звертався ОСОБА_4 з питання порушення його прав в період трьохмісячного строку касаційного оскарження адміністрацією виправної установи, якими документами підтверджуються факти його звернень та які були результати цих звернень.
Крім того, як убачається із наданої копії ухвали апеляційного суду, апеляційні скарги на вирок були подані ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_6 , які ухвалою апеляційного суду залишені без задоволення, що свідчить про спроможність обвинуваченого реалізувати своє право на оскарження судового рішення та наявність правової допомоги зі сторони захисника на момент розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, що ставить під сумнів доводи засудженого у клопотанні про обмеження адміністрацією виправної колонії в допуску до нього захисника ОСОБА_6 .
Факт ненадання належної безоплатної вторинної правової допомоги захисником ОСОБА_5 , якого було призначено за дорученням від 07 жовтня 2015 року, на думку Суду, не може бути поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки строк на оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_4 минув у січні 2015 року, а захисника ОСОБА_5 було призначено 07 жовтня 2015 року.
Інших поважних причин пропуску строку, які позбавили обвинуваченого ОСОБА_4 та сторону захисту реальної можливості у порядку та строки, передбачені законодавством, реалізувати свої права на подання касаційної скарги, у поданому клопотанні засудженим не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
У поновленні строку касаційного оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_4 відмовити.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3