Ухвала

08 січня 2019 року

м. Київ
справа № 285/2327/16-к

провадження № 51-10112 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року,
встановив:
Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2018 року залишив без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вказані судові рішення щодо ОСОБА_5 і надав десятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Копію цієї ухвали ОСОБА_4 отримав 27 грудня 2018 року.
29 грудня 2018 року захисник повторно звернувся з касаційною скаргою на ті самі судові рішення.
Перевіривши повторну касаційну скаргу, долучені до неї документи, Верховний Суд дійшов такої думки.

У повторній касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування оскаржених судових рішень щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, які відповідно до ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування цих рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Зазначені вимоги закону захисник ОСОБА_4 не виконав, оскільки належно не обґрунтував своїх доводів. Зокрема, зазначивши, що касаційну скаргу подано на судові рішення як першої, так і апеляційної інстанції, він посилається лише на порушення, допущені, на його думку, судом першої інстанції.
Тобто в касаційній скарзі захисника не зазначено, які саме порушення, що відповідно до ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування судом касаційної інстанції судових рішень, було допущено, на його думку, апеляційним судом, а також у чому конкретно вони полягали.
Крім того, обґрунтовуючи свою вимогу до суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 зазначає, що він не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, при цьому посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що повторна касаційна скарга також подана без додержання вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК і захисник ОСОБА_4 не виконав всі недоліки, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 10 грудня 2018 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 єва ОСОБА_3