Справа № 461/8265/18
Провадження № 1-кп/461/203/19
УХВАЛА
судового засідання

19.02.2019 року Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000326 від 23.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

встановив:
У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що інкримінований обвинуваченому злочин був вчинено ним за місцем знаходження митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС, що розташований за адресою: вул. Львівська, 659а, м. Городок Львівської області.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про направлення справи для визначення територіальної підсудності до Львівського апеляційного суду, оскільки злочин, інкримінований обвинуваченому, вчинений на території м. Городок Львівської області.

Учасники судового провадження вказане клопотання прокурора підтримали.

Вирішуючи питання про можливість продовження судового розгляду, заслухавши пояснення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України службовій недбалості, а саме неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало шкоди охоронюваним законом державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки.

З обвинувального акта вбачається, що інкримінований ОСОБА_5 злочин було вчинено у відділі митного оформлення «Скнилів» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС, що розташований за адресою: вул. Львівська, 659а, м. Городок Львівської області. З урахування законодавчої конструкції даного злочину, який є злочином із матеріальним складом, місцем його вчинення та місцем настання злочинного наслідку є вул. Львівська, 659 а, м. Городок Львівської області.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до переконання, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду станом на момент вчинення певних процесуальних дій.
Приймаючи до уваги наведене, зокрема те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова, а в обвинувальному акті зазначено місце інкримінованої обвинуваченому злочинної діяльності, суд приходить до висновку про необхідність направлення обвинувального акту до Львівського апеляційного суду для вирішення питання про підсудність вищевказаної справи в порядку встановленому ч. 2 ст. 34 КПК України.
Керуючись ст. 32, 34, 369 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000326 від 23.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України - направити до Львівського апеляційного суду для вирішення питання територіальної підсудності справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1