Ухвала Іменем України
18 березня 2019 року

м. Київ
справа № 323/1925/18 провадження № 51-1046ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року,
встановив:
За вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
засуджено: за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України(даліКК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року зазначений вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 5 та 14 травня 2018 року, перебуваючи біля будинку №78/1 по вул. Першотравневій у м. Запоріжжі, повторно збув ОСОБА_6 за 200 грн кожний медичні шприци з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетаміном, маса якого в наданій речовині складала 0,0137 г та 0,0220 г відповідно.
14 травня 2018 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), працівниками поліції виявлено та вилучено пакет з речовиною, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено- канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 42,6965 г.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Просить урахувати обставини, які пом`якшують покарання і призначити засудженому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України не оспорюються захисником.
Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевий суд урахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, котрий задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, щире каяття, рецидив злочину і обрав покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи у касаційній скарзі про необхідність застосування до призначеного ОСОБА_5 покарання ст. ст. 69, 75 КК України аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі засудженого, вони були перевірені судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення належним чином.
Суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до призначеного ОСОБА_5 покарання ст. ст. 69, 75 КК України. При цьому апеляційний суд правильно врахував те, що ОСОБА_5 не працює, перебуває на обліку у нарколога з 2000 року, раніше був засуджений за аналогічні злочини, однак на шлях виправлення не став та не зробив для себе належних висновків.
Ураховуючи наведене, обставини, що вказують на явну несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через його суворість, а також на необхідність застосування до призначеного покарання ст. ст. 69, 75 КК України, відсутні.

Обставин, які були б підставою для зміни судових рішень за доводами касаційної скарги захисника не встановлено.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3