Справа № 570/4793/18
номер провадження 1-в/570/33/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и в :
До Рівненського районного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Своє клопотання засуджений мотивує тим, що відбуваючи покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2003, призначені йому за цим же вироком покарання за окремі злочини у вигляді позбавлення волі на певний строк залишилися невиконаними. Також, розцінює задоволений судом цивільний позов як додатковий вид покарання, який також не виконаний.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав з викладених у ньому підстав. Захисника мати не бажає та від призначення за державний кошт відмовився. Бажав захищати свої інтереси самостійно, про що повідомив в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, послався на його необгрунтованість на невмотивованість.
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступні обставини.
Вироком апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2003 ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі: за ч. 4 ст. 187 КК України на одинадцять років з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 194 КК України на десять років; за ч. 1 ст. 122 КК України на один рік; за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на три роки; за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі; за п.п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності. У відповідності зі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.
Ухвалою Верховного Суду України від 6.04.2004 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2003 стосовно нього без змін.
Відповідно до вимог ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в передбачені статтею строки, залежно від тяжкості вчиненого особою злочину та призначеного покарання.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання.
Обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили 06.04.2004 та звернений до виконання в межах строків визначених Законом. Таким чином, обвинувальний вирок суду набрав законної сили до закінчення відповідного строку давності, тому ОСОБА_4 підданий законному засудженню за вчинені ним злочини.
Суд вважає, що посилання засудженого як на підставу для звільнення його від відбування покарання є надуманими та такими, що не відповідають вимогам законодавства.
Також, ОСОБА_4 помилково вважає, що покарання, призначені йому за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України не виконані, так як він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Так, вироком апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2003 ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, п.п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання за кожний злочин окремо, визначено остаточне покарання згідно зі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.
Суд звертає увагу, що якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за їх сукупністю визначається шляхом поглинення зазначеним видом покарання будь-яких менш суворих. Відповідно ОСОБА_4 відбуває покарання одного виду (довічне позбавлення волі), яке йому остаточно призначено за сукупністю злочинів і окремо, у відриві від цього покарання, інші види покарань, що призначались за кожен злочин окремо, не підлягають виконанню.
Статтею 51 Кримінального кодексу України визначено вичерпний перелік видів покарань, серед яких відсутній такий вид покарання як цивільний позов. Задоволений цивільний позов при ухваленні обвинувального вироку є способом відшкодування шкоди потерпілому в порядку, передбаченому главою 9 Кримінального процесуального кодексу України, а не додатковим покаранням, як помилково вважає засуджений.
На підставі наведеного та положень ст. 80 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за вироком Апеляційного Суду Черкаської області від 29 жовтня 2003 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК України, а також від сплати цивільного позову у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 04 березня 2019 року.