Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1843/18
Номер провадження 1-кп/530/23/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 12.11.2018 року, відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Із Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області надійшов для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, який ухвалою суду призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні, суд заслухаши учасників процесу та дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України приходить до висновку про можливість призначення її до судового розгляду з наступних підстав.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.

За наслідками з`ясування думки учасників судового провадження із заявленого клопотання, судом вчинено відповідні дії, передбачені пунктами 1 - 5 ч. 2 ст. 315 КПК України.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та про відвід прокурора.

Заслухавши учасників судового процесу суд приходить до наступного.

Згідно до ст. 77 КПК України вказані підстави для відводу прокурора. Обвинуваченим ОСОБА_5 даних доказів в судове засідання не було надано.

Як вказав обвинувачений, він під час відкриття матеріалів справи іншій стороні та отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не заявляв ніяких клопотань і з підозрою був згідний, а тому суд дане клопотання розцінює як затягування процесу розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 338 КПК України прокурор має право, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, змінити обвинувачення в суді.

Вірність кваліфікації дій обвинувачуваного на досудовому слідстві, наявність-відсутність кримінального правопорушення встановлює суд під час судового розгляду справи, а суд не вбачає порушень вимог передбачених п.5ч. 2ст.291 КПК України, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Разом з викладеним, беручи до уваги те, що від прокурора надійшло клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наслідками клопотання прокурора, суд з"ясував думки учасників судового провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Заявлене клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим:

- 05.05.2006 р. Гадяцьким районним судом за ст. 342 ч. 2, ст. 345 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.;

- 23.04.2007 р. Гадяцьким районним судом за ст. 296 ч. 1 КК України до штрафу 510 грн.;

- 28.12.2009 р. Октябрським районним судом м. Полтава за ст. 185 ч. 1, до штрафу 850 грн.;

- 16.07.2012 р. Гадяцьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 17.10.2012 р. Гадяцьким районним судом за ст. 286 ч. 1, ст. 153 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 25.08.2015 умовно достроково з не відбутим терміном 1 рік 2 місяці. Однак маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав у невідомої особи ніж, який згідно висновку експертизи холодної зброї №2206 від 23.11.2018 року, являється мисливським ножем загального призначення, який виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії холодної зброї колюче-ріжучої дії.
В період до 12.11.2018 року ОСОБА_5 незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав та носив при собі даний ніж.
12.11.2018 року вказаний мисливський ніж було вилучено працівниками Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області у ОСОБА_5 в приміщенні автостанції, розташованої у АДРЕСА_1 , який носив його при собі.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12.11.2018 року близько 08 год. 50 хв,. ОСОБА_5 прибув на автомобілі, під керуванням потерпілого, ОСОБА_7 , який його підвозив, на територію автостанції, яка розташована в АДРЕСА_1 . Там, після того як потерпілий ОСОБА_7 попрохав ОСОБА_5 залишити автомобіль, у останнього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
З цією метою, знаходячись з потерпілим ОСОБА_7 поряд з автомобілем останнього, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 два удари в область обличчя, після чого висловив вимогу до потерпілого про передачу йому наявних у того грошових коштів. Підкріплюючи свої протиправні вимоги, з метою досягнення поставленої мети, ОСОБА_5 , дістав з сумочки ножа, який згідно висновку експертизи холодної зброї №2206 від 23.11.2018 року, являється холодною зброєю, та погрожуючи ним повторив вимогу до потерпілого про передачу грошових коштів, після чого поваливши потерпілого на землю наніс останньому декілька ударів по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №206 від 27.11.2018 року розділені на групи: перша група: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, гематоми обох повік правого ока, субкон`юнктивального крововиливу правого очного яблука, закритого перелому кісток носа; друга група: гематома живота; третя група: забиті рани лівого та правого колінних суглобів, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином в результаті вчинених умисних дій, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч 1 ст.187 КК України.
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), що є тяжким злочином, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення обвинуваченого може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_5 не є співрозмірним терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.
Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, та у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а тому є підстави вважати, що він в подальшому може продовжити дану злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальні правопорушення, враховуючи наявність також ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на свідків, потерпілого.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі сімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, враховуючи вимоги ч.3 ст.315 КПК України, вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України у відкритому судовому засіданні на 7 лютого 2019 року о 15 годині 30 хвилин, в залі Зіньківського районного суду Полтавської області, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, свідків згідно з обвинувальним актом.

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гадяч, українцю, громадянину України, працюючому механіком ТОВ «Кіамоторс», жителю АДРЕСА_2 , одруженому, який зі слів має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Строк дії запобіжного заходу з 11.01.2019 року по 11 березня 2019 року.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_5 звільняється з-під варти в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 123340 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, р/р 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Полтавська державна установа ВП( №23).
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджуює внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(№23)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово слідчого, що звернувся з клопотанням, прокурора та суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(23) у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання.
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
В судове засідання призначити на 7 лютого 2019 року о 15 годині 30 хвилин та доставити обвинуваченого ОСОБА_5 , який утримується під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі №23 ( м. Полтава, вулиця Пушкіна, 91).

Виконання ухвали доручити Зіньківському ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та начальнику ізолятора тимчасового тримання №4 ГУНП в Полтавській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000454 від 12.11.2018 року.

По клопотанню обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення
Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1