ВИРОК
Іменем України
18.10.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова,
в складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу №0000089 від 22.06.2018 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , колишнього військовослужбовця призваного за мобілізацією, стрілець помічник гранатометника роти управління батальйону управління військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання «солдат» та приймав участь у проведенні антитерористичної операції ,-

в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Встановив:
Колишній стрілець помічник гранатометника роти управління батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, діючи умисно усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій , передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, не маючи наміру назавжди ухилитися від військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків без дозволу командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 12.07.2016 у невстановлений досудовим розслідуванням час до 14 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та до 16.12.2016, тобто до моменту з`явлення на військову службу до військової частини п/п НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) незаконно перебував за її межами та проводив час на власний розсуд, а саме, знаходячись по місцю своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, 12.07.2016 до 14 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини п/п НОМЕР_1 .
Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його вину обставинами суд вважає щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості.
За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.
За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, є учасником бойових дій (копія посвідчення серії НОМЕР_2 командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.
Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити за ч.4 ст.407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.
Запобіжного заходу відносно засудженого не обирати.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1