Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/686/19
Номер провадження: 1-кп/511/130/19

13 травня 2019 року суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12.04.2019 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
Справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 08.05.2019 року задоволено заяву ОСОБА_3 про самовідвід.

Справу згідно автоматичного розподілу передано в провадження судді ОСОБА_1 на стадії підготовчого судового розгляду.

13.05.2019 року до суду надійшли заява про самовідвід від головуючого по справі судді ОСОБА_1 .
Самовідвід мотивований тим, що суддя ОСОБА_1 вже приймала участь в якості слідчого судді в розгляді вказаного кримінального провадження.
У відповідності до ст. 75 ч.1 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" від 28.10.1998р. у справі "Веттштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб з цього приводу уникнути можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою ("Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг Лтд" та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").
Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і засад судочинства.
Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на суд, що Європейським судом іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах Белілос проти Швейцарії, Очолан проти Турції). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах Ферантелі та Сантанджело проти Італії, Хаусчілдт проти Данії).
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …".
Приймаючи до уваги, що суддя ОСОБА_1 вже приймала участь в якості слідчого судді в розгляді вказаного кримінального провадження, тому можуть в подальшому викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_1 при прийнятті процесуальних рішень по справі, що є неприпустимим, та виключають участь судді ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні, а отже є підстави для задоволення самовідводу.
Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, ст.ст. 75, 81,82 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 по кримінальному провадженню №0000033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,- задовольнити.
Кримінальне провадження №1кп/511/130/19, номер справи 511/686/19 відносно ОСОБА_2 обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000033 від 05.01.2018 року - передати на розгляд іншому судді у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1