Провадження №1-кс/369/4504/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004822 від 10.08.2018 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з даним клопотанням мотивуючи його тим, що 07.08.2018 близько 15:00 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою відповідно до попередньо узгодженого плану дій, перебуваючи в приміщенні ресторану-кафе «Лесик», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка, 102, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Lexus NX200t», н.з. НОМЕР_1 всупереч волі власника ОСОБА_7 з метою обернення вказаного транспортного засобу на свою користь, погрожуючи потерпілому ОСОБА_7 застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я останнього, заволоділи ключами від даного автомобіля, техпаспортом та імобілайзером (брелком-міткою).

Після цього ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою відповідно до попередньо узгодженого плану дій, протиправно, всупереч волі власника, заволодів автомобілем марки «Lexus NX200t», н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу ресторану-кафе «Лесик» та з місця вчинення злочину на вищевказаному автомобілі зник, а невстановлена досудовим розслідуванням особа залишилася з потерпілим ОСОБА_7 із метою обмеження дій та рухів останнього, завдавши при цьому потерпілому матеріальної шкоди.

Вказаний факт 10.08.2018 слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004822 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

11.08.2018 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Крім цього, встановлено, що близько 14:00 год. 07.08.2018 ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 відповідно до попередньо узгодженого плану дій, перебуваючи на перехресті вулиці Зелена та провулку Зелений у с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області, зупинили автомобіль марки «Lexus NX200t», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , після чого маючи прямий умисел на незаконне позбавлення волі та подальше утримання останнього з метою змусити його надати грошові кошти, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність діяння, шляхом погроз, демонструючи предмет схожий на пістолет, змусили потерпілого ОСОБА_7 пересісти на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, при цьому ОСОБА_8 сів за кермо, а ОСОБА_5 на заднє праве пасажирське сидіння, де утримуючи ОСОБА_7 у салоні автомобіля проти його волі розпочали рух у невідомому для потерпілого напрямку.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 відповідно до попередньо узгодженого плану дій, протиправно утримували потерпілого ОСОБА_7 , перешкоджаючи вільно залишити місця, в яких останній знаходитись не бажав, до близько 23:00 год. 07.08.2018.

Вказаний факт 30.10.2018 слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006301 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

30.10.2018 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

31.10.2018 кримінальні провадження № 0004822 та № 0006301 об`єднані в одне провадження під № 0004822.

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта вища, розлучений, має на утриманні 3-х малолітніх дітей 2011, 2013, 2016 року народження, не працюючий, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні даних злочинів обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-заявами про вчинення злочину від ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.08.2018;

-довідкою № 5141 від 07.08.2018, виданою Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району;

-протоколом огляду місця події від 10.08.2018;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

-протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого;

-речовими доказами приєднаними до матеріалів кримінального провадження;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності;

У ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного та швидкого його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

-переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені злочини, один з яких за ступенем тяжкості, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, та покарання за який становить від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний:

- є місцевим мешканцем, однак ніде не працює, офіційно неодружений, відповідно не має постійного та законного джерела доходів для існування та має можливість вільно змінити місце проживання.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 та інших свідків, які були очевидцями даної події, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, або використовуючи свої дружні відносини, змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, пов`язаних з погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Тому слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, має на утриманні 3-х малолітніх дітей 2011, 2013, 2016 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор». Не визначати щодо підозрюваного ОСОБА_5 розмір застави.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти вимог клопотання заперечували у повному обсязі.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, відсутність судимостей, наявністю у нього місця реєстрації та постійного проживання в АДРЕСА_2 , а також ту обставину, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004822 від 10.08.2018 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч. 2 ст. 146 КК України - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, має на утриманні 3-х малолітніх дітей 2011, 2013, 2016 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та визначити час перебування за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 год. вечора по 07.00 год. ранку, строком на два місяці, а саме до 05 січня 2019 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-перебувати за місцем свого проживання - АДРЕСА_2 , з 22.00 по 07.00 та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч.5 ст. 194 КК України визначити строком до 05 січня 2019 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1