У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/15324/17

03.12.2018 Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Києві у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді на тримання під вартою у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2016 за № 0004103 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України , в с т а н о в и в :

У провадження суду 10.05.2017 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України (в редакції Закону України від 05.11.2009 № 1707-VІ від 05.11.2009).

Ухвалою від 16.05.2017 було призначено підготовче судове засідання.

Судовим рішенням від 27.09.2017 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оголошено у розшук в рамках цього кримінального провадження.

Матеріали відносно них виділено в окреме провадження, а судове провадження зупинено.

Судове провадження відносно ОСОБА_6 продовжено у загальному порядку згідно вимог Кримінального процесуального Кодексу України.

При цьому, ухвалами від 27.07.2017 надано дозвіл на затримання, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_4 з метою їх приводу для участі в розгляді клопотання про обрання, кожному з низ окремо, запобіжних заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами від 25.04.2018 повторно надано дозвіл на затримання указаних осіб, так як строк дії судового рішення від 27.07.2017 визначений п. 2) ч. 2 ст. 190 КПК України з цього питання закінчився.

Судовим рішенням від 25.04.2018 визначено такий сток його дії, що і ухвали від 27.07.2017.

З огляду на що, 23.10.2018 за вхід. № 59878 та № 59879 через загальний відділ документообігу суду у справі № 755/15324/17 надійшли клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою їх приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 189 КПК України, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого, з огляду на, що, суд, на виконання прямих норм діючого кримінального процесуального законодавства України, перейшов до розгляду вказаних клопотань по суті, у порядку визначеному частиною 3 вказаної статті Кодексу, в ході якого було встановлено таке.

Клопотання заявника про надання дозволу на затримання цього обвинуваченого умотивоване тим, що наказом від 16.10.2012 №188о/с ОСОБА_4 призначено на посаду міліціонера-снайпера штурмового взводу батальйону міліції особливого призначення «Беркут» Головного управлі ння Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області), а наказом начальника ГУ МВС України в Харківській області від 30.10.2013 №388о/с ОСОБА_4 присвоєно спеціальне звання - прапорщик міліції.

Відповідно до положень статей 1, 2, 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закону), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, одним з основних завдань якого є зобов`язання забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів та громадський порядок. Згідно зі статтею 12 Закону міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. Працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, у тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання (стаття 1 Закону). Також працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку (стаття 14 Закону). Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції. Забороняється застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю до жінок з явними ознаками вагітності, осіб похилого віку або з вираженими ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними групового нападу, що загрожує життю і здоров`ю людей, працівників міліції, або збройного нападу чи збройного опору. У разі неможливості уникнути застосування сили, вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків, і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує надання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк. Перевищення повноважень щодо застосування сили, у тому числі спеціальних засобів і зброї, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно Положення про спеціальний підрозділ міліції громадської безпеки «Беркут» (далі - Підрозділ), затвердженого наказом МВС України 24.10.2013 № 1011 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за № 19/24796, набрав чинності 28.01.2014), цей підрозділ є підрозділом міліції особливого призначення, який належить до структури міліції громадської безпеки та є структурним підрозділом головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 1.1). Підрозділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС України, а також цим Положенням (пункт 1.2). Діяльність підрозділу організовується в межах його повноважень відповідно до принципів, визначених статтею 3 Закону України „Про міліцію (пункт 1.3). Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальникам ГУМВС, УМВС, а в разі їх відсутності - заступнику, який організовує діяльність підрозділів міліції громадської безпеки. Організаційне, нормативно-методичне забезпечення підрозділу та контроль за його діяльністю здійснює Департамент громадської безпеки (пункти 1.4,1.5). Працівники підрозділу з метою виконання покладених на них завдань мають право застосовувати заходи фізичного впливу, у тому числі прийоми рукопашного бою, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у випадках та в порядку, визначених статтями 12-15-1 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.1991 № 49 «Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку в Українській РСР» (пункт 1.6). Виконання службових обов`язків особовий склад підрозділу здійснює в спеціальному обмундируванні, екіпірованому знаками розрізнення та символікою «Беркут», яка є єдиною для всіх регіонів України.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_4 був працівником правоохоронного органу, на якого згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, частини 1 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і Законами України.

Разом з цим, ОСОБА_4 будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, діючи всупереч Присязі працівника органів внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, грубо порушив вимоги пункту 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність, видів поводження і покарання 1984 року, Європейської конвенції про запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню 1987 року, умисно, за попередньою змовою з особою матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, та міліціонером-снайпером штурмового взводу батальйону міліції особливого призначення «Беркут» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_4 та іншими невстановленими працівниками міліції вчинив дії, якими цивільним учасникам акцій протесту в місті Києві - ОСОБА_7 та неповнолітньому ОСОБА_8 заподіяли сильний фізичний біль, тілесні ушкодження середнього та легкого ступеню тяжкості з відповідно, фізичні та моральні страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати останніх за акції протесту, які проводились в місті Києві ними та іншими цивільними учасниками, а також з метою залякування та дискримінації потерпілих та інших учасників акцій протесту.

Зокрема, починаючи з 21 листопада 2013 року у м. Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, мета яких суперечила інтересам вищого керівництва країни та його найближчого оточення, через, що в період листопада 2013 - лютого 2014 року державні органи влади, зокрема правоохоронні, грубо порушували права громадян на мирні зібрання, регулярно застосовуючи насильство до мітингувальників.

Так, ввечері 19.01.2014, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, співробітники БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області разом з іншими невстановленими працівниками спецпідрозділів «Беркут» інших областей та військовослужбовцями внутрішніх військ заблокували вулицю М. Грушевського в місті Києві, в районі стадіону «Динамо» імені В. Лобановського, а починаючи з 20.00 годин 20.01.2014, продовжуючи блокувати вулицю, перемістились у бік колонади, що знаходиться на перехресті вулиць М. Грушевського та Паркової дороги, біля входу на вказаний стадіон.

У цей час на даху вказаної колонади знаходилось близько чотирьох протестувальників, щонайменше двоє з яких чинили протиправні дії щодо працівників правоохоронних органів, кидаючи у них запаленими пляшками з легкозаймистими речовинами, а інші спостерігали за подіями, які відбувались поблизу колонади.

З метою затримання протестувальників, які знаходились на даху колонади, співробітники БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особа матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, приблизно о 20 годині 30 хвилин 20.01.2014 через вікно проникли у приміщення колонади, що знаходиться неподалік перехрестя вулиць М. Грушевського та Паркової дороги в місті Києві, біля входу до стадіону «Динамо» імені В. Лобановського, звідки по сходах піднялись на її дах.

Помітивши працівників міліції, особи, які знаходились на даху колонади, втекли, за виключенням неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які незадовго до цього піднялись туди по саморобній драбині, з метою зручнішого та безпечнішого для себе спостереження за акцією протесту та ніяких протиправних дій стосовно працівників міліції не вчиняли.

Через невдалу спробу затримати осіб, які вчиняли протиправні дії відносно працівників правоохоронних органів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особи матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи те, що не досягли своєї початкової мети, заради якої вони піднялись по сходам на дах колонади, що викликало в них ще більш агресивну реакцію та бажання помститись за їх дії та за проведені мітингувальниками акції протесту в місті Києві, вирішили покарати ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які в той момент залишились на даху колонади та які не чинили опору, заподіяти їм сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особи матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що визначені Законом України «Про міліцію», Правилами застосування спеціальних засобів по охороні громадського порядку, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР від 27 лютого 1991 року №49, підстави для застосування заходів фізичного впливу та/чи спеціальних засобів відсутні, а також те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не чинять будь-який опір, за вказаних обставин позбавлені можливості здійснити втечу або заподіяти будь- кому з працівників міліції шкоду, достовірно знаючи, що працівник правоохоронного органу має діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, реально оцінюючи обстановку, проявляючи зухвалість, хизуючись наявністю службових повноважень, усвідомлюючи характер своїх дій та їх наслідки, маючи на меті покарати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за їх участь в акціях протесту, які проводились в місті Києві, а також з метою залякування та дискримінації потерпілих та інших учасників акцій протесту, грубо порушуючи вищевказані норми законодавства, діючи спільно та узгоджено за допомогою конклюдентних дій, тобто за попередньою змовою, з єдиним умислом на заподіяння сильного фізичного болю затриманим особам, близько 20 години 30 хвилин упродовж не менше однієї хвилини безперервно з особливою жорстокістю завдавали ОСОБА_8 і ОСОБА_7 удари взутими ногами та спеціальними засобами - гумовими кийками в різні частини тіла, в тому числі в область голови, шиї, в ділянки нирок, грудної клітини, живота, по руках, ногах, тулубу, спині.

У подальшому, після жорстокого нанесення побоїв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , придушення їх волі на реалізацію права щодо проведення мітингів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особи матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, незважаючи на те, що потерпілі знаходились в знерухомленому стані, продовжили жорстокі та цинічні дії відносно ОСОБА_7 , підвели його на ноги, та довівши до краю даху колонади, демонстративно показали останнього працівникам підрозділів БМОП «Беркут» та працівникам інших правоохоронних органів, які перебували поряд з колонадою, тим самим хизуючись перед ними затриманим мітингувальником, що в свою чергу викликало бурхливу емоційну реакцію працівників правоохоронних органів, які почали схвально вигукувати та бити палицями по залізним щитам, які перебували у них на озброєнні, демонструючи колективне бажання всіх працівників міліції продовжити катування над потерпілим.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати ОСОБА_8 і ОСОБА_7 за акції протесту, які проводились в місті Києві ними та іншими цивільними учасниками, а також з метою залякування та дискримінації потерпілих та інших учасників акцій протесту, усвідомлюючи, що доставлення затриманих до автомобілю призначеного для перевезення затриманих через стрій колони працівників спецпідрозділу міліції «Беркут» буде супроводжуватись зухвалими, цинічними, насильницькими діями, а також знущанням з боку працівників міліції по відношенню до затриманих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , орієнтуючись в обстановці, знаючи про вимоги законодавства щодо необхідності проявляти обережність і пересторогу, своїми діями не викликати ускладнення обстановки, маючи реальну можливість обрати безпечний маршрут слідування, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особа матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, проігнорували вказані вимоги законодавства, та з мотивів колективної помсти з боку працівників міліції, прийняли протиправне рішення провести затриманих через вказаний стрій працівників спецпідрозділу міліції «Беркут», таким чином продовживши знущання над останніми, та з цією метою скинули ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з даху колонади/парапету над входом до колонади з небезпечної висоти для передачі їх своїм колегам.

Такі дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особи матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, призвели до ускладнення обстановки, оскільки наближення затриманих учасників акцій протесту ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до строю правоохоронців викликало бурхливо емоційну реакцію невстановлених слідством працівників спецпідрозділу міліції «Беркут» та військовослужбовцями внутрішніх військ, дії яких розслідуються в окремому провадженні, які оточили затриманих та діючи спільно і узгоджено з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особою матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, щодо катування над потерпілими, почали наносити їм удари руками та ногами в різні частини тіла протягом тривалого часу, зняли з ОСОБА_7 одяг, який забрали разом з мобільним телефоном, та припинили наносити удари, коли останній був повністю оголений.

При цьому, згідно архівних даних Українського гідрометеорологічного центру 20.01.2014 у місті Києві впродовж дня утримувалася середня температура від - 9 градусів по Цельсію до - 12 градусів по Цельсію.

Тим самим, за вказаних погодних умов ОСОБА_7 , який був повністю оголений, протягом не менше десяти хвилин перебував у небезпечному для життя та здоров`я стані.

Крім того, враховуючи те, що оголення особи в громадському місці суперечить морально-етичним нормам суспільства, за таких обставин примусове роздягнення ОСОБА_7 та залишення його в оголеному стані в присутності багатьох працівників міліції, було вчинено з метою завдати останньому додаткових моральних страждань.

Надалі, невстановлений слідством працівник спецпідрозділу міліції «Беркут», матеріали стосовно якого розслідуються в окремому провадженні, продовжуючи розпочаті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особою матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, протиправні дії, направлені на помсту за своїх колег - працівників міліції, які отримали тілесні ушкодження в результаті незаконних дій невстановлених учасників акцій протесту, підійшовши впритул до лежачого на землі ОСОБА_7 , дістав з кишені ніж та наніс ним удар в стегно правої ноги, завдавши останньому сильного фізичного болю, а також спричинивши колото-різану рану стегна правої ноги. В цей час інший невстановлений слідством працівник спецпідрозділу міліції «Беркут», матеріали стосовно якого також розслідуються в окремому провадженні, який стояв поруч з ОСОБА_7 та спостерігав за діями свого колеги, дістав газовий балончик та розпилив перцеву рідину, яка містилась в ньому, в рану потерпілого, завдавши останньому сильних фізичних страждань шляхом мучення з метою покарати останнього за проведені мітингувальниками акції протесту в місті Києві.

При цьому, інші невстановлені органом досудового розслідування працівники міліції, матеріали щодо яких розслідуються в окремому провадженні, по черзі підходили до лежачого на землі ОСОБА_7 та продовжували наносити йому удари в різні частини тіла, бажаючи помститися та покарати потерпілого за дії всіх учасників акцій протесту, які виражали свою політичну волю.

Через деякий час, підвівши на ноги ОСОБА_7 та передягнувши його в чужі спортивні штани та кофту, не надавши нижньої білизни, шкарпеток, невстановлені слідством працівники міліції повели його напівоголеного та босоніж через стрій правоохоронців, чим продовжили, враховуючи погодні умови та температурний режим, завдавати останньому фізичних страждань. Крім того, під час руху до місця знаходження автомобіля спеціального призначення невстановлений слідством працівник правоохоронного органу наніс потерпілому удар по голові щитом, в той час як інші працівники під час його ходи примушували співати гімн України, висміюючи його ідеологічні переконання, таким чином продовжували вчиняти дії, розпочаті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особою матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, на заподіяння потерпілому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій з метою покарати його за дії, скоєні іншими учасниками акції протесту, а також з метою їх залякування та інших учасників акції протесту.

Крім того ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та особа матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, разом з встановленими слідством працівники спецпідрозділу міліції «Беркут», оточивши в кільце ОСОБА_8 , продовжили наносити протягом тривалого часу йому удари різні частини тіла, здебільшого в область голови та ніг, а подальшому один з працівників міліції, підійшовши до ОСОБА_8 , дістав газовий балончик та розпилив перцеву рідину на тіло потерпілого в області сідниць, завдавши останньому сильних фізичних страждань шляхом мучення з метою покарати його за проведені мітингувальниками акції протесту в місті Києві.

У результаті вказаних спільних та узгоджених дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та особи матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, а також інших невстановлених працівників спецпідрозділу «Беркут» та військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, матеріали щодо яких розслідуються в окремому провадженні, які подовжувались не менше тридцяти хвилин, ОСОБА_7 завдано середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У зв`язку із вчиненням вищезазначених дій, що полягали в катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати потерпілого за дії, скоєні ним та іншими особами, а також з метою залякування та дискримінації його та інших осіб, що вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 127 Кримінального кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009 № 1707-VІ від 05.11.2009).

Ухвалою Печерського районного суду від 13.02.2017 продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період з 22:00 год. до 07:00 год. без застосування електронних засобів контролю з покладанням на останнього ряду процесуальних обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та слідчого судді; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та слідчого судді; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному провадженні.

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 15.04.2017 року наступні особи перетнули Державний кордон України на виїзд до Російської Федерації в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 11.04.2017 о 19 год. 38 хв.; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 11.04.2017 о 19 год. 38 хв.

Дніпровським районним судом м. Києва призначалось проведення підготовчого судового засідання на 2305.2017 та 07.06.2017, але будучи повідомленим згідно КПК України про час та дату судового засідання ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив.

На цей час перебуває у розшуку, строк дії попередньої ухвали про надання дозвіл на затримання закінчився, однак обставини, які обумовлювали надання такого дозволу є дійсними по цей час.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 прокурор вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 дане клопотання підтримав, просив задовольнити з вказаних у ньому передумов, зокрема, вказав, що органом досудового розслідування доведена наявність заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 може надалі переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може знищити документи; має можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, він обвинувачується у скоєнні злочину санкцією якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі та його діями підірвано авторитет органів державної влади, спричинена шкода правам, свободам та інтересам вищевказаних учасників акції протесту та настання інших тяжких наслідків у вигляді спричинення громадянам тілесних ушкоджень і фізичного болю з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам необхідно затримати обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд аналізуючи вказане клопотання на дотримання вимог КПК України надходить до такого.

Згідно ст. 188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 4 ст. 190 КПК України).

Таке клопотання може бути, зокерма, подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що власне, і є дійсним у цьому випадку, з огляду на подання прокурором ГПУ ОСОБА_3 відповідного клопотання.

При цьому, КПК України передбачає, що прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини, тобто що є наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

У данному випадку, на думку суду, враховуючи вищенаведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, яке регламентують порядок вирішення питання порушеного заявником, це клопотання подано у відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК України, у зв`язку з наявністю передумов вказаних у пункті 1 даної частини статті цього Кодексу.

У провадженні наявні відомості, які, на час розгляду клопотання, підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України обставини, як і обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

За таких передумов, суд дослідивши матеріали клопотання та матеріали самого судового провадження, а саме наявні у ньому документи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язкувважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про достатність підстав вважати, що, у даному кримінальному провадженні, наявні обставини зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України, особа об`єктивно підозрюється у вчиненні пред`явленого кримінального правопорушення, а ризики регламентовані ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами, а тому клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 188-190, 369-372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 2-1) добровільного з`явлення обвинуваченого до суду, про що суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 м. Київ, вул. Різницька 13/15, тел.: НОМЕР_1 .

Затримана на підставі ухвали суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Службова особа, яка на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це прокурора, зазначеного в ухвалі.

Якщо після затримання підозрюваного з`ясується, що він був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання, яка відкликана прокурором, підозрюваний має бути негайно звільнений уповноваженою службовою особою, під вартою якої він тримається, якщо немає інших законних підстав для його подальшого затримання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09:15 год. 06.12.2018.

С у д д я : ОСОБА_1