Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/76/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

За наслідком розгляду заяви засудженого, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання засудженого та звільнив ОСОБА_7 умовно - достроково від відбування покарання, призначеного вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 28.09.2017 року, терміном на 06 місяців 18 днів.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та до нього може бути застосовано умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, фактичним обставинам справи.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що за вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області ОСОБА_7 фактично відбув покарання лише 1 рік.

Відповідно, до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений «сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Тобто, крім формальних вимог - відбування покарання та спливу встановленого строку настання пільги - закон встановлює і вимоги щодо поведінки особи, яка претендує на погашення судимості. Ця особа повинна довести своє виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 допустив 5 порушень вимог режиму за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі поміщався до карцеру та до ДІЗО. Останнє стягнення датоване 18.01.2018 року.

Згідно даних досліджених у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 , у ДУ «Петрівська ВК №49» не працевлаштований. Також, суд не врахував, що виконання робіт у порядку, визначеному ч. 5 ст. 118 КВК України є обов`язком засудженого та не може прирівнюватись до виконання оплачуваних робіт.

Наявність у засудженого заохочень не повно відображає ставлення засудженого до праці, оскільки сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці на постійній основі, а сумлінне ставлення до праці проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки, що не було встановлено в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 81 КК України під умовно-достроковим звільненням від відбування покарання розуміється звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного йому судом покарання у процесі його відбування за умови не вчинення ним нового злочину протягом не відбутої частини покарання.

Проте, судом не прийнято до уваги той факт, що даний засуджений був раніше судимий 7 разів та проміжок часу між засудженнями фактично не перевищує 2 років, що свідчить про стійке небажання засудженого ставати на шлях виправлення.

Вищезазначене свідчить про те, що судом при винесені ухвали від 13.11.2018 року не надано об`єктивної оцінки вказаним обставинам.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора в підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку засудженого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На переконання колегії суддів, районний суд дав вірну оцінку сукупності всіх досліджених доказів в матеріалах клопотання, підстави вважати висновки суду першої інстанції необґрунтованими, про що заявляє апелянт, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений довів своє виправлення, в провадженні наявні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 засуджений 28.09.2017 року Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Згідно ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року залік становить 11 місяців 22 дні.

Початок строку: 23.05.2014 року. Кінець строку: 01.06.2019 року.

З 26.05.2014 року засуджений ОСОБА_7 тримався в СІЗО м. Запоріжжя. Під час утримування в установі порушень вимог режиму відбування не допускав. Мав два заохочення правами начальника СІЗО, за сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці.

22.07.2015 року прибув до Петрівської виправної колонії (№49) в Кіровоградській області. Під час відбування покарання в установі порушень вимог режиму не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

23.10.2016 року прибув до Оріхівської виправної колонії (№88) в Запорізькій області. За час відбування покарання в установі зарекомендував себе наступним чином: допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії, поміщався до ДІЗО, порушення виражалось в порушенні локалізації. Стягнення погашено в установленому законом порядку. Заохочень не мав.

03.06.2017 року тримався в Маріупольському слідчому ізоляторі. Під час відбування в установі вимог режиму відбування не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

18.12.2017 року прибув до державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)». За час відбування покарання в установі зарекомендував себе наступним чином: Допустив три порушення вимог режиму відбування покарання. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії та начальника відділення. Допущені порушення виражались у порушенні розпорядку дня та порушенні форми одягу. Одне стягнення знято правами начальника відділення, два стягнення погашено в установленому законом порядку. Має одне заохочення правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.

Не працевлаштований. Зразково виконує роботи по благоустрою установи згідно ч.5 ст. 118 КВК України.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

До робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконував роботи на відділенні, за що був один раз заохочений правами начальника відділення.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає.

Зарахований до Петрівського навчального центру № 49 за спеціальністю «автослюсар».

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.

Відповідно до Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія».

Підтримує зв`язки з рідними. Засудженому надійшло 7 посилок та 3 передачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

В провадженні є належні та об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Колегія суддів вважає, що районний суд дійшов обґрунтованого висновку, щодо наявності підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.

Суд першої інстанції зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання засудженого від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України, з якими погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Матеріали справи в своїй сукупності свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Ті обставини, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не дають підстав для інакших висновків, ніж зроблених судом першої інстанції. В даному провадженні предметом дослідження є наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від відбування покарання на час розгляду клопотання. Той факт, що ОСОБА_7 раніше був засуджений, не може впливати на висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для застосування до нього положень ст. 81КК України, а вказані обставини мають враховуватись при призначенні покарання, відтак такі доводи прокурора, як підстава для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,не можуть бути врахованими.

В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували засудженого впродовж всього періоду відбування покарання. Засуджений хоча і притягався до дисциплінарної відповідальності, проте, накладені стягнення погашені в установленому законом порядку, відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного судом, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення, як того вимагають положення ст.81 КК України, хоча і не працевлаштований, проте, зразково виконував роботу по благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази правами начальника СІЗО, начальника відділення та начальника установи. В цілому має позитивну характеристику.
Таким чином, на переконання колегії суддів ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому доводи прокурора про відсутність підстав для застосування положень ст. 81 КК України не можуть бути враховані.

Апеляційні доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 , у ДУ «Петрівська ВК №49» не працевлаштований та те, що виконання робіт у порядку, визначеному ч. 5 ст. 118 КВК України є обов`язком засудженого та не може прирівнюватись до виконання оплачуваних робіт, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки належних доказів у підтвердження небажання засудженого здійснювати оплатну працю не надано. Тобто, за наявності пропозиції засудженому працювати останній не бажав працювати чи якимось чином уникав працевлаштування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм КПК України, підстави для її скасування чи зміни, відсутні.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2