УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369-3, ч. 4 ст. 368-3 КК України,
в с т а н о в и в:
24 травня 2018 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 , про арешт майна, тимчасово вилученого 22 травня 2018 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0001310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369-3, ч. 4 ст. 368-3 КК України, а саме: мобільного телефонного апарату «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 .

Повноваження слідчого та представників власника майна, які були присутні в судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001310, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369-3, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

22 травня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено, в тому числі, мобільний телефонний апарат «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 .

23 травня 2018 року під час проведення огляду мобільного телефонного апарату «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_7 , були зафіксовані відомості, які свідчать про здійснення останнім протиправного впливу на результати офіційних спортивних змагань з метою отримання від цього злочинного прибутку, зокрема його переписка з іншими особами щодо ведення футбольної гри, інформація про наявність у нього акаунтів на сайті міжнародної букмекерської компанії, яка здійснює діяльність у світі прийняття ставок про результати спортивних матчів, фотокопії документів інших осіб, про яких у сторони обвинувачення є ґрунтовна інформація стосовно їх причетності до злочинної діяльності тощо.

За таких обставин, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного мобільного телефонного апарату, оскільки він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та постановою слідчого від 23 травня 2018 року визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представники власника тимчасово вилученого майна адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що мобільний телефонний апарат «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та не може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні № 0001310 від 24 травня 2016 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001310 від 24 травня 2016 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке постановою слідчого від 23 травня 2018 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність накладення арешту на мобільний телефонний апарат «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 , тимчасово вилучений 22 травня 2018 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369-3, ч. 4 ст. 368-3 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 22 травня 2018 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефонний апарат «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1