26.02.2019
Справа № 642/1624/14к
Провадження № 1-кп/642/386/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого- ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
встановив:
З Харківського апеляційного суду після скасування вироку на новий судовий розгляд надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні вважав необхідним призначити судовий розгляд, інших клопотань не заявляв.

Представник потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 не заперечували проти призначення судового розгляду, клопотань не заявляли.
Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Так, відповідно до ч.4 ст. 109 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт не відповідає вказаним вимогам.

Так, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_8 в 2003 році познайомився з ОСОБА_9 , який працював на той час на посаді генерального директора асоціації групи підприємств «Дігма». В ході спілкування протягом тривалого проміжку часу між ними склалися довірливі відносини і починаючи з 2006 року ОСОБА_9 повністю довіряючи ОСОБА_8 став доручати йому вирішувати окремі виробничі та господарські питання, які стосуються як його особисто та і діяльності Асоціації групи підприємств «Дігма». В ході даних взаємовідносин ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні, розташованому по АДРЕСА_2 неодноразово передавав ОСОБА_8 , як особисто, так і через інших осіб великі суми грошей, якими останній розпоряджався, відповідно вказівок ОСОБА_9 , не вимагаючи при цьому від нього яких-небудь документів, які підтверджують отримання коштів. Таким чином, ОСОБА_8 увійшов в повну довіру до ОСОБА_9 . На протязі 2007-2008 р.р. ОСОБА_8 , за проханням ОСОБА_9 повинний був підшукати ретро - автомобілі для подальшого їх придбання, при цьому ОСОБА_9 для даної мети передавав ОСОБА_8 гроші, які той звертав на свою користь, завівши в оману ОСОБА_9 , та завіривши останнього, що гроші він витратив на придбання ретро - автомобілів. Так, в період з 03.11.2007 року по 18.01.2008 року ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 грошові кошти для придбання ретро - автомобілів, а саме: 03.11.07 року 20 000 доларів США (еквівалент 101 000 грн.), 08.11.07 року 40 000 доларів США (еквівалент 202 000 грн.), 12.11.07 року 15 000 гривень, 23.11.07 року 5 000 доларів США (еквівалент 25 250 грн.), 24.11.07 року 10 000 доларів США (еквівалент 50 500 грн.), 29.11.07 року 5 070 гривень, 01.12.07 року 14 4000 гривень, 05.12.07 року 12 000 гривень, 08.12.07 року 20 000 доларів США (еквівалент 101 000 грн.), 09.12.07 року 20 000 доларів США (еквівалент 101 000 грн.),10.12.07 року 5 000 гривень, 14.12.07 року 10 000 гривень, 15.12.07 року 5 000 доларів США (еквівалент 25 250 грн.), 16.12.07 року 2 000 доларів США (еквівалент 10 100 грн.), 25.12.07 року 15 270 гривень, 25.12.07 року - 5 000 доларів США (еквівалент 25 250 грн.),03.01.08 року 20 000 гривень, 05.01.08 року 101 800 гривень, 05.01.08 року 11 400 гривень, 12.01.08 року 16 000 доларів США (еквівалент 80 800 грн.), 14.01.08 року 20 000 доларів США (еквівалент 101 000 грн.), 17.01.08 року - 20 000 доларів США (еквівалент 101 000 грн.), 18.01.08 року 10 000 США (еквівалент 50 500 грн.), а всього грошових коштів на суму 1 184 590 грн. Таким чином, протягом 2007-2008 р.р. ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань, шляхом та зловживання довірою ОСОБА_9 заволодів належними ОСОБА_9 грошовими коштами у сумі 1 184 590 грн., причинив потерпілому матеріальні збитки в особливо-великому розмірі.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 7 грудня 2017 року суд визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у повному обсязі обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, зміст якого наведений вище.
Скасовуючи вказаний вирок ухвалою від 11 грудня 2018 року Харківський апеляційний суд зазначив наступне (а.с.105-106, том 3).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 374 ч. 3 п. 2 КПК України встановлено, що в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.
При викладенні формулювання обвинувачення у вироку, яке суд визнав доведеним, допущені істотні порушення зазначених вимог закону.
Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним та виклав у постановленому вироку не містить даних про місце, точний час, спосіб вчинення (обман їй зловживання довірою), обставини вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотиви, мету кримінального правопорушення.
Вказані обставини виключають можливість встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Як зазначено в подальшому в ухвалі Харківського апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи і постановленні вироку було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі прав обвинуваченого на захист, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України вирок і було скасовано.
Відповідно до положень ч.3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, є альтернативною та полягає в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.

При цьому об`єктивна сторона злочину є невід`ємною частиною складу злочину та це сукупність ознак, які характеризують зовнішню сторону злочину, тобто суспільно-небезпечне діяння і характер суспільно-небезпечних наслідків, які настали в результаті діяння, і причинний зв`язок між ними.

Обман - це повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомленими (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, корисливі мотив та мета.

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного злочину носить альтернативний характер, тому встановлення саме було це заволодіння майном шляхом обману або зловживання довірою, є необхідною умовою для встановлення обставин по справі та правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства, прокурора та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Обвинувальний акт не містить даних про місце, точний час, спосіб вчинення (обман їй зловживання довірою), обставини вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотиви, мету кримінального правопорушення.
Чітке визначення даних про місце, точний час, спосіб вчинення (обман або зловживання довірою), обставини вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотиви, мету кримінального правопорушення є необхідним для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Недотримання цієї вимоги при складанні обвинувального акту позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України вони мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Зазначені недоліки обвинувального акту обмежують можливості обвинуваченого захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Камасінскі проти Австрії" (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі "Абрамян проти Росії" (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Неконкретність пред`явленого особі обвинувачення (об`єктивної сторони кримінального правопорушення) унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також в порушення вимог ст. 20 КПК України позбавляє обвинуваченого права на повноцінний захист.

Суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_8 суті пред`явленого обвинувачення.

Зазначені недоліки обвинувального акту є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України належним чином не зазначені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Разом з тим, завданнями кримінального провадження в силу ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Наведені недоліки обвинувального акту унеможливлюють забезпечення процесуальних прав обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість призначення судового розгляду кримінального провадження, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу права на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 371, 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Повернути прокурору Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3