1Справа № 335/1090/19 1-кс/335/1434/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
У скоєнні вказаного кримінального правопорушення, на думку органа досудового розслідування причетний в.о. директора КП «Підприємство комунальної власності» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як зазначає слідчий, використовуючи завідомо підроблені документи здійснює розтрату матеріальних цінностей даного підприємства.
15.02.2019 року під час проведення обшуку за адресою: м. Енергодар вул. Комунальна, 8, за місцем розташування КП «Підприємство комунальної власності», окрім зазначених у ухвалі судді предметів і документів були виявлені і вилучені предмети і документи які на думку органа досудового розслідування мають суттєве значення для розслідування зазначеного кримінального провадження.
Також, слідчий просив поновити пропущений із поважних причин строк звернення з клопотанням про арешт майна, з тих підстав, що обшук, під час якого було вилучено майно, був проведений 15.02.2019 року у період часу з 07 години 40 хвилин до 17 години 00 хвилини. 16.02.2019 року та 17.02.2019 року, як неробочі дні, не можуть бути враховані у термін звернення до суду з клопотанням про арешт майна, а таким днем є наступний після неробочих днів, тобто 18.02.2019 року.
Представники КП «Підприємство комунальної власності» ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 зауважив про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене під час проведення обшуку майно, з тих підстав, що зазначене у клопотанні майно не має жодного відношення до розслідуваємого кримінального провадження.
Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, думку щодо клопотання представників КП «Підприємство комунальної власності», слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно ч.ч. 1, 3, 10, 11 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише в разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно зі ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні не конкретизовано дані про підстави та мету арешту зазначеного у клопотанні майна, відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна, а саме конкретні обставини, які свідчать про необхідність арешту, конкретні можливі наслідки його незастосування та відповідні докази. Не зазначено також і про вартість майна. Таких даних слідчим не надано суду і в ході судового засідання.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання підлягає поверненню прокурору з встановленням відповідного процесуального строку, в цілях подальшого дотримання вимог законодавства при розгляді клопотання про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Встановити строк для усунення недоліків - 72 години.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1