Справа № 185/2012/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000137 від 18 січня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, працюючого слюсарем з ремонту рухомого складу філії ПТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ;

представника потерпілого - ОСОБА_5 ;

обвинуваченого - ОСОБА_6

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи працівником ПТО ст. Богуславський РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді електро-газозварювальника, 17 січня 2019 року, близько 18 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих виробів, які є власністю РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» в особі СП «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол», з корисливих мотивів прибув на 12 залізничну колію ст. Богуславський РФ «Придніпровська залізниця», розташованої у Павлоградському районі Дніпропетровської області, де стояв склад вагонів, в яких знаходилися металеві відходи (фрагменти) від деталей та матеріалів, що залишилися при проведені ремонту кузовів вагонів під навантаження і які підлягають прийманню до обліку в кінці звітного місяця, як відходи металів і здачі на металобрухт. Далі, ОСОБА_6 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, підійшовши до вагону № 56254113, з якого викрав кілька кілограмів вищевказаного металу, які відніс у лісопосадку. Після чого, ОСОБА_6 підійшов до вагону номер 52527678, з якого таким же чином викрав кілька кілограмів вищевказаного металу, який також відніс у лісопосадку. Після чого, ОСОБА_6 заздалегідь заготовлений викрадений ним метал, вагою 775 кг., поступово відніс та склав у автомобільний причеп марки «КНОТТ», моделі 31, державний номер НОМЕР_1 , який знаходився неподалік від ст. Богуславський, який на праві власності належить ОСОБА_7 , але розпорядитися викраденим майном за власним розсудом не зміг по причинам, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місці вчинення злочину був виявлений працівниками СКПР станції Дніпро-Головний.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Потерпілим від даного кримінального злочину є РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця»в особі СП «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол».
25 лютого 2019 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину кримінального злочину, а він має право мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та представником потерпілого угоду про примирення.

Крім того, обвинувачений показав, що він 17 січня 2019 року, близько 18 год. 00 хв., хотів викрасти метал на 12 залізничній колії ст. Богуславський РФ «Придніпровська залізниця», розташованої у Павлоградському районі Дніпропетровської області, де стояв склад вагонів, в яких знаходилися металеві відходи (фрагменти) від деталей та матеріалів. На той час він працював на «Укрзалізниці». З одного вагону взяв кілька кілограмів металу, які відніс у лісопосадку. Потім з другого вагону також взяв кілька кілограмів металу, який також відніс у лісопосадку. Завчасно подзвонив знайомому, щоб той приїхав на автомобілі з причепом. Знайомому не говорив, що метал викрадений. Цей метал - це обрізки непридатних до експлуатації вагонів. Потім вирішив погрузити в причіп для автомобіля, однак був зупинений охороною. У вчиненому розкаюється, з вартістю майна, яке намагався викрасти, згоден.

Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений на той час працював на «Укрзалізниці» і, коли його напарник займався службовими питаннями, обвинувачений викрав зазначену кількість металу. Цей метал є обрізками старих вагонів. Обвинувачений був затриманий працівниками охорони. Просив затвердити укладену угоду. Також представник потерпілого в судовому засіданні пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення.

Також судом досліджено документи стосовно наявних речових доказів та вартості проведених експертиз, дані щодо реєстрації відомостей щодо кримінального злочину та дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 43/12.1/578 від 13 лютого 2019 року вартість чорного металобрухту, вагою 775 кг., складає 4084,25 грн..

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. А також вирішити долю металобрухту та автомобільного причепу.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла сторона відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи питання можливості затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений та представник потерпілого повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також, що сторони розуміють наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні злочину за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.. Обвинувачений пояснив, що він зможе оплатити штраф у визначений законодавством строк, бо працює офіційно.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, є раніше несудимою особою, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 572 грн., які під час досудового розслідування затрачені на проведення судово-технічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 25 лютого 2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді вигляді штрафу в розмірі 850 (восьмисот п`ятдесяти) грн..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 572 (п`ятисот сімдесяти двох) грн..

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази:

- металобрухт чорного металу, вагою 775 кг., передати власнику РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» в особі СП «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол».;
- причеп «КНОТТ» моделі 31, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , передати останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1