КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9
представника
ТОВ «ТД «Чернігівський» ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , представника ТОВ «ТД «Чернігівський» адвоката ОСОБА_10 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковчин Куликівського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком терміном 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чернігівський" на користь ОСОБА_12 74 987 грн. 25 коп. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 200 000 грн. 00 коп. відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 274 987 грн. 25 коп.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чернігівський" на користь ОСОБА_13 200 000 грн. 00 коп. відшкодування завданої моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чернігівський" на користь ОСОБА_14 3 782 грн. 08 коп. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 400 000 грн. 00 коп. відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 403 782 грн. 08 коп.

Цивільний позов ОСОБА_15 задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чернігівський" на користь ОСОБА_15 18 400 грн. 25 коп. відшкодування завданої матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 1 червня 2016 року близько 00 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки "ЗИЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом "Одаз", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху на 17 км. + 700 м. автодороги "Північно-східний об`їзд міста Києва", поблизу с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області, в порушення вимог п.п. "б" п. 2.3, п.п. "д" п. 2.3, п.п. "а" п. 9.9, п.п. "б" п. 9.10, п.п. "г" п. 10.7 та п. 19.4 ПДР України, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, аварійної сигналізації не увімкнув, дорожній знак «вимушена зупинка» не виставив, будь-яких заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди не вжив. В цей час по смузі в напрямку м. Бровари Київської області рухався автомобіль марки "ВАЗ 21074", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який допустив зіткнення із правою боковою частиною напівпричепа "Одаз", реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_16 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_17 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.
Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог: п.п. "б" п. 2.3, п.п. "д" п. 2.3, п.п. "а" п. 9.9, п.п. "б" п. 9.10, п.п. "г" п. 10.7, п. 19.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих.

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 2 роки, в решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги тяжкі наслідки злочину, а також обставину, що останній вину не визнав, не розкаявся та не вибачився перед родичами загиблих.
Представник ТОВ «ТД «Чернігівський» адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині вирішення питання цивільних позовів, ухвалити нове рішення в цій частині, поклавши матеріальну та моральну шкоду на обвинуваченого.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_10 посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин справи при розгляді цивільних позовів. Зокрема зазначає, що на момент скоєння злочину ОСОБА_8 не являвся працівником ТОВ «ТД «Чернігівський». 05.01.2016 року останній за згодою сторін був звільнений на підставі п.1 ст. 36 КЗпП, що підтверджується відомостями, внесеними у трудову книжку, а також показами самого обвинуваченого у суді. Разом з тим 12.05.2016 року між ОСОБА_8 та ТОВ «ТД «Чернігівський» було укладено договір № 265 на виконання робіт (надання експедиторських послуг), який не є трудовим договором і носить цивільно-правовий характер, що визначено ст. 626 ЦПК України. Звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що вказують на наявність трудових відносин між сторонами. При цьому ТОВ «ТД «Чернігівський» передало на підставі договору цивільно-правового характеру, шляхом передання реєстраційного документу, автомобіль марки "ЗИЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , для надання експедиторських послуг, а саме перевезення вантажу, що вказує на володіння обвинуваченим на законних підставах даним транспортним засобом. Заперечення ОСОБА_8 факту надання експедиторських послуг, а також факту підписання ним договору на виконання робіт (надання послуг), не підтверджено будь-якими доказами. ТОВ «ТД «Чернігівський» не вчиняв неправомірних дій та вини товариства у дорожньо-транспортній події і її наслідках немає. У суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення моральної і матеріальної шкоди з ТОВ «ТД «Чернігівський».

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку, пенсіонером, одружений, має на утриманні дружину та сина, які хворіють на важкі захворювання, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, а також з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, конкретних обставин дорожньо-транспортної події переїзд у нічний час доби, незабезпечення володільцем транспортного засобу ТОВ «ДТ «Чернігівський» його належного технічного стану та неукомплектування транспортного засобу знаком аварійної зупинки, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правильно визначив ОСОБА_8 мінімальний розмір покарання, передбачений санкцією статті.
Саме такий розмір покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігатиме вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Разом з тим, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який був пов`язаний з грубим порушенням правил безпеки дорожнього руху, яке полягає у тому, що обвинувачений приступив до керування транспортним засобом не переконавшись в наявності знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря, порушив заборону на здійснення розвороту в місцях, де видимість дороги менше 100 м хоча б в одному напрямку, після здійснення вимушеної зупинки поперек проїзної частини дороги у нічний час доби не виставив знак аварійної зупинки, миготливий червоний ліхтар або у будь-який інший спосіб не попередив учасників дорожнього руху про наявність створеної ним перешкоди, свідомо наразивши їх на небезпеку, що в призвело до загибелі двох людей.

Внаслідок неврахування вказаних обставин, суд першої інстанції без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, який при призначенні обвинуваченому покарання із звільненням від його відбування з випробуванням зазначив, що на користь обвинуваченого слід віднести ту обставину, що за результатами судового розгляду неможливо виключити ймовірність порушень правил дорожнього руху з боку водія автомобіля марки "ВАЗ 21074" д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_16 , оскільки не встановлено його швидкість руху, а відповідно до висновків інженерно-технічної експертизи № 592ат від 20.04.2017 та висновку експерта судової автотехнічної експертизи № 12110/12111/17-52 від 13.07.2017 дії водія ОСОБА_16 щодо користування ближнім світлом фар у нічну пору доби не повній мірі відповідали вимогам Правил дорожнього руху (т.3 а.с.111).
На думку колегії суддів, в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено достовірних даних, які б давали підстави покладати часткову відповідальність за ДТП та її наслідки на водія ОСОБА_18 , який загинув внаслідок зіткнення.
Відповідно до розділу 19 Правил дорожнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості водій в залежності від дорожньої обстановки на власний розсуд визначає, яке освітлення йому увімкнути (дальнє чи ближнє світло). У випадках, коли водій може засліпити водіїв, як тих, що рухаються назустріч, так і тих, що рухаються попутно, водій зобов`язаний, перемкнути дальнє світло на ближнє.

При цьому Правила дорожнього руху не покладають на водія обов`язку рухатись у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості лише з включеним дальнім світлом.
Колегія суддів не погоджується з висновком експертиз в тій частині, що за умови ввімкнення дальнього світла фар водій ОСОБА_16 мав можливість виявити перешкоду та уникнути зіткнення, адже можливість виявлення перешкоди на дорозі у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості залежить не лише від обраного режиму роботи фар та швидкості руху, але й від інших чинників, і зокрема індивідуальних особливостей зору водія у нічний час, швидкістю його реакції, рельєфу місцевості, оглядовістю дороги, можливості засліплення світлом фар інших автомобілів тощо.
За результатами дослідження доказів суд першої інстанції встановив, що твердження обвинуваченого про те, що водій ОСОБА_16 перед зіткненням мав можливість уникнути ДТП є необґрунтованими припущеннями та не підтверджується доказами (т.3 а.с.106).
Зокрема, як зазначив суд, відповідно до показань свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 дорожні умови на час ДТП були такими, що побачити напівпричіп та вчасно уникнути наїзду на нього було дуже важко (т.3 а.с.105).
Під час проведення експертиз не враховано можливість перемикання водієм ОСОБА_16 світла фар з дальнього на ближнє внаслідок наявності автомобілів, що рухались назустріч, адже зустрічна смуга руху не була перекрита напівпричепом (схема до протоколу огляду місця події т.2 а.с.28).
Отже, об`єктивних даних, які б свідчили про те, що дії водія ОСОБА_18 перебувають у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, в ході судового та апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено.
Водночас учасники апеляційного розгляду не оспорюють висновок суду першої інстанції про те, що грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог: п.п. "б" п. 2.3, п.п. "д" п. 2.3, п.п. "а" п. 9.9, п.п. "б" п. 9.10, п.п. "г" п. 10.7, п. 19.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих.

З огляду на викладене, колегії суддів приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, не сприятиме попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання.
Отже апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, скасувати вирок в частині застосування ст.75 КК України та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 до реального відбування покарання у виді та розмірі, визначеному судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «ТД «Чернігівський» адвоката ОСОБА_10 у даному процесуальному документі не розглядаються та не вирішуються. Оцінка цим вимогам надано колегією суддів у іншому процесуальному документі - ухвалі апеляційного суду, оскільки їх вирішення не потребує постановлення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 2 роки.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_8 на виконання цього вироку з метою направлення для відбування покарання.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3