Ухвала

Іменем України
13 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 443/1286/15-к
провадження № 51 4850 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старе Село Пустомитівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_7 засуджено: за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за частиною 3 статті 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. За частиною 2 статті 289 КК ОСОБА_7 виправдано.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Згідно із частиною 5 статті 71 КК, до призначеного покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
На підставі частини 5 статті 72 КК у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.
Згідно з вироком неповнолітнього ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 14 листопада 2014 року в обідню пору доби та 16 листопада 2014 року приблизно о 09:00, в с. Городище Жидачівського району Львівської області, проник в гаражне приміщення, власником якого є ОСОБА_8 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 4000 грн, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.
Наприкінці лютого 2015 року в обідню пору, в тому ж населеному пункті, перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав майно на суму 350 грн, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.
3 березня 2015 року приблизно о 15:00 в св. тому ж населеному пункті, шляхом зняття шибки у вікні, ОСОБА_7 проник у житлове приміщення, належне ОСОБА_10 , звідки повторно таємно викрав майно на суму 400 грн, чим завдав йому матеріальних збитків на вказану суму.
16 квітня 2015 року приблизно о 02:00 в тому ж населеному пункті, через горище ОСОБА_7 проник в гаражне приміщення, а звідти в майстерню, що належить ОСОБА_11 , де повторно таємно викрав майно, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 1191,97 грн.
23 квітня 2015 року приблизно о 23:00 в АДРЕСА_2 із стоянки біля «Ходорівського м`ясокомбінату» ОСОБА_7 повторно таємно викрав велосипед «Азімут» вартістю 2500 грн, належний ОСОБА_12 , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
На початку липня 2015 року в обідню пору в с. Городище Жидачівського району через незачинені двері ОСОБА_7 проник у приміщення житлового будинку, що належить ОСОБА_11 звідки повторно таємно викрав майно на загальну суму 2387,48 грн, завдавши потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
7 липня 2015 року приблизно о 14:00 у АДРЕСА_2 , через вікно проник в гаражне приміщення, належне ОСОБА_13 , звідки повторно таємно викрав майно на суму 2660 грн, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.
10 липня 2015 року приблизно о 16:00 в у тому ж місті на АДРЕСА_3 через незачинені двері проник в підсобне приміщення, що належить ОСОБА_14 , звідки повторно таємно викрав майно на суму 2895 грн, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.
Цього ж дня приблизно о 23:00 у тому ж місті на АДРЕСА_4 ОСОБА_7 шляхом підбору ключа вхідний дверей проник в гаражне приміщення, належне ОСОБА_15 , звідки повторно таємно викрав майно на загальну суму 9560 грн, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.
13 липня 2015 року приблизно о 10:00 у тому ж місті на АДРЕСА_5 через незачинені двері ОСОБА_7 проник в гаражне приміщення, яке належить ОСОБА_16 , звідки повторно таємно викрав майно на загальну суму 4800 грн, завдавши потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
22 квітня 2015 року приблизно о 19:30 на вул. Б.Хмельницького, 63 у тому ж місті поблизу посту ЕЦ ст. Ходорів ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_7 шляхом застосування насильства до ОСОБА_17 , що не є небезпечним для здоров`я у момент його заподіяння, намагався повторно відкрито заволодіти особистим майном потерпілої, зокрема грошовими коштами, але не довів свого злочинного умислу до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла чинила йому опір і не до допустила заволодіння її майном, і, крім того, в парковій зоні ОСОБА_7 помітив двох невідомих йому осіб, які рухалися назустріч. а тому з місця події втік.
21 жовтня 2015 року приблизно о 20:00 у с. Городищі Жидачівського району Львівської області він проник через вікно в житловий будинок ОСОБА_18 звідки повторно таємно викрав 3200 грн.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_7 8 листопада 2015 року приблизно о 20:00 в с. Городищі Жидачівського району проник через вікно до приміщення літньої кухні, що належить ОСОБА_19 , звідки повторно таємно викрав майно, чим завдав матеріальної шкоди останньому на загальну суму 400 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області 23 січня 2018 року вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 26 липня 2017 року залишено без зміни.
Як убачається з матеріалів провадження, до початку касаційного розгляду, до Верховного Суду надійшов лист заступника прокурора Львівської області ОСОБА_20 , який подав касаційну скаргу та є прокурором вищого рівня. Прокурор згідно зі статтями 403, 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) подав відмову від касаційної скарги та просив закрити касаційне провадження за його касаційною скаргою.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала відмову прокурора від касаційної скарги, захисника, яка не заперечувала проти відмови прокурора від такої скарги, перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для закриття касаційного провадження.
Мотиви Суду
Згідно зі статтею 432 КПК відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється відповідно до положень статті 403 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до вимог статті 403 КПК особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Так, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_20 , який подав касаційну скаргу , подав відмову від своєї касаційної скарги.
Враховуючи те, що касаційне провадження відкрито виключно за касаційною скаргою прокурора, то суд вбачає підстави для закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою прокурора від касаційної скарги.
Відповідно до вимог частини 4 статті 36 КПК прокурори вищого рівня мають право, зокрема, доповнити, змінити або відмовитись від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, внесених ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратури нижчого рівня.
Однак судові рішення щодо засудженого ОСОБА_7 , крім прокурора ОСОБА_20 , не були оскаржені іншими особами, а касаційне провадження на підставі частини 2 статті 403 та статті 432 КПК підлягає закриттю.
Таким чином, касаційне провадження слід закрити.
На підставі наведеного та керуючись статтями 403, 432, 433, 434, КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_7 закрити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3