Справа № 504/3503/18
Провадження № 1-кп/523/1057/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у присутності обвинувачених, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за №0001170 від 31.07.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, -

Встановила:

16.10.2018р. з Апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.3 КК України.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні надані до суду матеріали відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що дане кримінальне провадження після визначення підсудності підсудне Суворовському районному суду м. Одеси.

Під час підготовчого судового засідання клопотань про здійснення виклику певних осіб, які братимуть участь у судовому розгляді не надійшло.

Необхідності для виклику перекладача обвинувачені не потребують, оскільки достатньо розуміють державну мову, якою ведеться судочинство. Питання про залучення захисників для здійснення захисту у суді остаточно вирішено під час підготовчого провадження.

Цивільний позов потерпілим у даному кримінальному провадженні не пред`явлений.

З`ясувавши думку учасників процесу - прокурора, яка вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за відсутності потерпілого ОСОБА_10 за наявності від нього заяви; захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених, які приєдналися до думки прокурора, не заперечуючи проти призначення судового розгляду, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно положенням ст.337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який повинен відповідати вимогам, передбаченими ст. 291 КПК України.

За змістом положень ст.291 ч.2 п.п.5, 7 КПК України обвинувальний акт має містити такі складові, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вивчивши скерований до суду обвинувальний акт, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що формулювання обвинувачення викладене з зазначенням часу, місця, способу, правової кваліфікації та інших обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення, однак роль кожного з обвинувачених не визначена, тобто не відображено, хто саме застосував до потерпілого фізичну силу, в чому відобразилася дані дії, що свідчить про неможливість роз`яснення судом висунутого обвинувачення кожній з вказаних осіб, від якого сторона захисту повинна здійснювати захист у суді, оскільки деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду справи.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вказані обставини унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу безперечно порушує право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої регламентовані ст. 20 КПК України.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження порушують вимоги ст.23 КПК України безпосередності дослідження судом доказів, оскільки виклад фактичних обставин містить посилання на конкретні докази - висновок судової медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_10 , які є в розпорядженні сторони обвинувачення та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність вказаних доказів, які підлягають доказуванню у суді, що на думку колегії суддів є неприпустимим, суттєвим недоліком та суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України, що перешкоджає призначенню обвинувального акту до судового розгляду.

Крім цього, колегія суддів вважає акцентувати вагу, що за змістом ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України; 3)повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам діючого Кодексу; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту; 6) доручити представнику персоналу органу пробаії скласти досудову доповідь..

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства та повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.3 КК України, прокуророві для усунення недоліків, які знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Також вивченням матеріалів справи встановлено, що 24.10.2018 року під час підготовчого провадження в порядку ст. 315 ч.3 КК України відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за клопотання прокурора був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 22.12.2018 року.

У ході підготовчого судового засідання прокурор надала письмове клопотання про обрання щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, є раніше судимими особами, але висновків для себе не зробили, не змінив відношення до свого способу життя, скоїли нове тяжке кримінальне правопорушення за попередньою змовою із погрозою застосування насильства, не працевлаштовані, не мають джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим існують певні ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого, свідків, з деякими з яких перебував у особистих стосунках з метою зміни ними показів під час судового розгляду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинувачених.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які дійсно раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштовані, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та покарання, що загрожує у разі визнання осіб винними, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу захисника ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, аргументуючи тим, що прокурором ризики не доведені, її підзахисний ОСОБА_9 має місце реєстрації та постійне місце мешкання, перебуває у цивільному шлюбі, проживає з родиною, у зв`язку з чим вважала за можливе застосувати до ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; захисника ОСОБА_6 , яка в захист інтересів ОСОБА_8 зазначила, що наявність судимостей не є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, її підзахисний має місце мешкання в Одеській області, що дозволяє йому з`являтися у судові засідання в призначений час, тому вважала за можливе застосувати до її підзахисного цілодобовий домашній арешт; обвинувачених, які підтримали думку своїх захисників; враховуючи положення ст.315 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів вважає за доцільне обрати щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області за наступними підставами.

Питання щодо обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого під час досудового розслідування вирішується у підготовчому судовому засіданні відповідно до ст.315 ч.3 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще не призначений, дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відносяться до особливо тяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України, за який, у разі визнання осіб винними, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, приймаючи до уваги особи обвинувачених, які раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за скоєння корисних злочинів, однак на шлях виправлення не стали, знову вчинили умисне кримінальне правопорушення, маючи не зняту та не погашену судимість, що характеризує їх як осіб, схильних до скоєння злочинів, не працюючі, не мають стійких соціальних зв`язків, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно вливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показів, які безпосередньо досліджуються під час судового розгляду відповідно до вимог діючого законодавства, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла до висновку що раніше обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 діяння, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та не змінилися, що на даній стадії підготовчого провадження не уможливлює застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим колегія суддів вважає не визначати розмір застави ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 183, 194, 196, 205, 314-315, 369-372, 392, 395 КПК України, колегія суддів,-

Постановила:

Обвинувальний акт з доданими до нього документами у кримінальному провадженні за №0001170 від 31.07.2018р.за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України повернути прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 для усунення недоліків.

Ухвала суду в даній частині може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - задовольнити.

Відмовити стороні захисту в задоволенні клопотання про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 УДПтСУ в Одеській області до 7.02.2019р. включно.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 УДПтСУ в Одеській області до 7.02.2019р. включно.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 7.02.2019 року.
Копію ухвали направити до ОУВП УДПтСУ в Одеській області для виконання.

Ухвала суду в даній частині окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2