№ 143/1656/17
ВИРОК
Іменем України

26.02.2019р. Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 14.06.2017 відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбаченихч.2 ст.125, ч.2 ст.355 КК України -

Встановив:

05.12.2017 до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000168 від 14.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.355 КК України.

В ході судових засідань, дослідивши обвинувальний акт, додані до нього документи, заслухавши обвинуваченого, потерпілих та покази свідків, судом встановлено, що восени 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , згідно з усною домовленістю з ОСОБА_5 мала отримати грошові кошти в сумі 6000 грн. Після усної домовленості ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 грн, тобто між ними виникли цивільно-правові зобов`язання. В подальшому, ОСОБА_5 ще позичив грошові кошти ОСОБА_6 , а також допомагав перевезеннями з одного села до іншого, в результаті чого загальна сума боргу зросла до 15000 грн. Отримані грошові кошти ОСОБА_6 не повернула, хоча ОСОБА_5 неодноразово про це нагадував.

13.06.2017 близько 21 год. ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, приїхав до м. Погребище Вінницької області, оскільки ОСОБА_6 знаходилася у свого співмешканця, та неподалік від ТОВ «Погребищеньке АТП «Транзит», що за адресою: вул. Б. Хмельницького, 126 м. Погребище, побачивши ОСОБА_6 , яка до того часу так і не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула йому отримані грошові кошти, вирішив примусити ОСОБА_6 до виконання цивільно-правового зобов`язання та повернення заборгованих йому грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на примушування ОСОБА_6 до виконання цивільно-правового зобов`язання та повернення заборгованих йому грошових коштів, діючи умисно, всупереч установленому діючим законодавством порядку, ОСОБА_5 в категоричній формі поставив перед ОСОБА_6 вимогу про негайне повернення йому грошових коштів в сумі 15000 грн. Однак, почув у відповідь від ОСОБА_6 , що грошей в неї немає і повертати вона їх не буде.

Після чого, з метою змусити ОСОБА_6 виконати цивільно-правове зобов`язання та повернути борг, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 два удари долонею правої руки в область обличчя та голови, від яких ОСОБА_6 впала на землю та втратила свідомість, чим спричинив останній згідно з висновком експерта №120 від 19.07.2017 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійної рани в ділянці верхньої губи, садна та синці на обличчі, підслизовий корововилив нижньої губи, забій лівої здухвинно-кульшової ділянки, що супроводжувався обширним садном в ділянці лівої сідниці, підшкірним крововиливом та болючістю при пальпації, забій м`яких тканин в ділянці шийного відділу хребта. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забійна рана в ділянці верхньої губи є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6 діб, не більше 21 доби), інші ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями. Ушкодження у ОСОБА_6 небезпечними для життя в момент заподіяння не були.

Бачучи, що ОСОБА_6 перебуває на землі без свідомості, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 , з яким проживає ОСОБА_6 , щоб той відвів його до свого домоволодіння по АДРЕСА_3 , де він спільно проживає з ОСОБА_6 .

Після того, як ОСОБА_7 привів ОСОБА_5 до домоволодіння по АДРЕСА_3 , де він спільно проживає з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зайшов до будинку по АДРЕСА_3 , де виявив в кімнаті будинку у верхній шухляді тумбочки грошові кошти в сумі 23900 грн, які забрав в рахунок заборгованості. Після чого ОСОБА_5 , повернувся до місця де його чекали брат ОСОБА_9 та друг ОСОБА_10 , та разом поїхали додому в с. Мончин Погребищенського району Вінницької області.

Окрім цього, 13.06.2017 біля 21 год. ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік від ТОВ «Погребищенське АТП «Транзит»», що за адресою вул. Б. Хмельницького, 126 м. Погребище Вінницької області, побачив ОСОБА_6 , яка являється боржником останнього та яка йшла зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_3 . Під час виниклого конфлікту між ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 два удари долонею правої руки в область обличчя. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_5 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_3 , штовхнув ОСОБА_7 в область грудей, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав згідно з висновком судово-медичної експертизи №119 від 19.07.2017 тілесні ушкодження у виді: синця в правій очній ділянці, забою м`яких тканин в ділянці тіла грудини, що супроводжувався синцем, болючістю при пальпації та при диханні. За ступенем тяжкості забій м`яких тканин в ділянці тіла груднини є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (понад 6 діб, не більше 21 доби), синець є легким тілесним ушкодженням.

В судовому засіданні, під час допиту обвинуваченого, ОСОБА_5 вину визнав та пояснив, що у 2015 році по сусідству з його домогосподарством продавався житловий будинок. Оскільки потерпіла ОСОБА_6 являється сестрою його дружини, вони запропонували їй його придбати, а оскільки у неї не вистачало необхідної суми, то вони позичили їй 6000 грн. Розписки про позику грошей він не брав. Після придбання будинку він допоміг ОСОБА_6 перевезти трактором речі із с. Травневе до с. Мончин, а тому загальна сума боргу виросла до 15000 грн. Він неодноразово казав потерпілій повернути суму боргу, однак та відмовлялася, на що він сказав, що забере худобу, але вона її вивезла. В червні 2017 він поїхав у Погребище, де на той час проживала ОСОБА_6 із своїм співмешканцем ОСОБА_7 .. Зустрівши їх у автопарку він знову сказав віддати йому борг, на що ті відповіли, що грошей у них немає, оскільки вони придбали житловий будинок. Від почутої відмови він розсердився та вдарив ОСОБА_6 два рази долонею у голову, від чого вона впала на землю. Потім ОСОБА_7 завів його до будинку, де на той час останній з ОСОБА_6 проживали. Зайшовши до кімнати він відкрив шухляду тумбочки, забрав гроші та пішов до автомобіля, де його чекали його брат ОСОБА_9 та друг ОСОБА_10 . Потім вони поїхали додому.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дійсно у 2015 році вона позичила у обвинуваченого ОСОБА_5 6000 грн. на придбання будинку у с. МончинПогребищенського району. Однак даний борг вони з чоловіком повернули вже давно у розмірі більшому ніж позичали, а саме повернули 8000 грн. Про те, що за перевезення речей необхідно буде також сплатити кошти ОСОБА_5 їй не казав. У червні 2017 року вони визвали машину, щоб здати на м`ясокомбінат худобу. Коли вони приїхали у Корделівку, то вона побачила, що неподалік від бійні стоять ОСОБА_11 з братом та другом. Здавши худобу та отримавши за неї гроші вони повернулися додому, в м. Погребище, де винаймали житло. Залишивши виручені гроші в сумі 34500 грн в тумбочці в одній із кімнат будинку, вони пішли в магазин. Повертаючись з магазину та проходячи через автопарк їх перестрів ОСОБА_5 з братом та другом. ОСОБА_5 почав знову вимагати гроші з ОСОБА_7 , тому останній сказав телефонувати до поліції. Діставши телефон чоловіка, оскільки її власний у той час залишився вдома на зарядці, вона хотіла зателефонувати, однак, ОСОБА_5 вирвав телефон та ударив її у голову, від чого вона втратила свідомість. До тями вона прийшла вже у лікарні. Згодом від ОСОБА_7 дізналася, що його також били, в тому числі і головою об двері та забрали гроші і телефони.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що гроші у сумі 8000 грн. він повернув ОСОБА_5 особисто, хоча дружина позичала у нього лише 6000 грн. Напередодні вищезазначеної події вони здали худобу. Коли здавали худобу він бачив здаля, що ОСОБА_5 був біля м`ясокомбінату.За худобу вони отримали 34500 грн. Приїхавши в Погребище вони з дружиною пішли до магазину. Повертаючись додому через автопарк вони зустріли ОСОБА_5 , який почав його бити вимагаючи повернути борг. З ОСОБА_5 були також його брат ОСОБА_9 та друг ОСОБА_10 .Після того як дружина втратила свідомість, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взяли його під руки та повели додому. Там ОСОБА_5 бив його головою об двері для того, щоб він зізнався де знаходяться ключі від будинку. Не витримавши болю він зізнався про місце знаходження ключів. Потім ОСОБА_5 , відімкнувши двері, зайшов до будинку та забрав всі гроші і телефон дружини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_5 проживає у с. Мончин разом з дружиною ОСОБА_13 . Кілька років тому ОСОБА_5 допоміг переїхати у с. Мончин сестрі дружини ОСОБА_6 із с. Травневе. Перевіз трактором її особисті речі. Спочатку вони жили добре, однак потім у них виник конфлікт. ОСОБА_5 скаржився йому, що ОСОБА_6 позичила у них гроші на придбання будинку, але борг не віддає. Щодо посвідчення будь-яких договорів позики, перевезення, до нього, як сільського голови, не зверталися.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що того дня він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 приїхали у Погребище. Поставивши машину біля гуртожитків медучилища, ОСОБА_5 пішов до потерпілої, а він разом з ОСОБА_9 залишилися чекати його у машині. Його не було близько 40 хв, після чого вони поїхали назад у Мончин. Перед тим він їздив з ОСОБА_5 у смт. Турбів по колеса, та заїжджали у Корделівку на бойню. Для чого ОСОБА_5 необхідно було їхати на бойню та що він там чекав він йому не казав. З бойні вони поїхали у ОСОБА_14 .

ОСОБА_15 пояснив, що того дня він був у автопарку, коли потерпілі йшли з магазину додому. Проходячи повз нього вони зупинилися поговорити, він з ОСОБА_7 покурив, після чого вони пішли додому. Однак, приблизно через пів години вони повернулися усі побиті. Директор ОСОБА_16 зателефонував до швидкої допомоги та поліції. Потерпілі розповідали, що на них напало троє чоловіків за гроші.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він працює директором АТП. Того дня він був у автопарку, оскільки ремонтували автобус, коли прийшли ОСОБА_7 з ОСОБА_6 усі побиті та сказали, що їх побили родичі з ОСОБА_18 та забрали гроші. Він викликав поліцію з якою потім пішов до будинку потерпілих. Телефонів у потерпілих не було.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що він того дня був у ямі, ремонтував автобус, та бачив як ОСОБА_7 з ОСОБА_6 поверталися з магазину додому, а через 30 хвилин повернулися побиті. Дружину ОСОБА_7 забрали в лікарню. Чув як казали, що у хаті усе перевернуто.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що в червні 2017 він працював у автопарку та бачив, як ОСОБА_7 з дружиною під`їхали автобусом до автопарку. У цей час по стежці проходило троє чоловіків, які дивилися в сторону автопарку. Потім він пішов з роботи додому, а на другий день дізнався, що ОСОБА_7 з дружиною побили та забрали гроші.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вночі до неї зателефонував сільський голова та повідомив, що потребно переїхати до Арсенія, оскільки там якійсь негаразди. Коли вона приїхала, то побачила, що у Арсенія вдома була поліція, яка вилучила у нього пакет з грішми в сумі близько 20 тисяч гривень.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що проживав однією сім`єю без шлюбу з дочкою дружини ОСОБА_5 . Мирославою у с. Травневе. Під час спільного проживання він з ОСОБА_23 інколи приїжджав в гості до ОСОБА_5 у с. Мончин. У дружини ОСОБА_5 є сестра ОСОБА_6 .. Щодо спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знає, що він був за гроші, які ОСОБА_5 позичив ОСОБА_6 на придбання будинку. Чи повертав ОСОБА_7 гроші ОСОБА_5 він не знає, факту передачі грошей він не бачив. Згодом дізнався від ОСОБА_23 , що ОСОБА_5 побився з потерпілими через борг.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_9 від дачі показів в судовому засіданні відмовились на підставі ст.63 Конституції України, оскільки є родичами обвинуваченого ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_13 і брат ОСОБА_9 ) та потерпілої ОСОБА_6 (сестра ОСОБА_13 ).

Окрім визнання вини ОСОБА_5 та показів свідків, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень передбаченихч.2 ст.125, ч.2 ст.355КК України підтверджується також:

-Заявою ОСОБА_7 про надання згоди на проведення огляду домоволодіння розташованого в АДРЕСА_3 , в якому він тимчасово проживав (а. с. 89);

-Протоколом огляду місця події від 14.06.2017, а саме домогосподарства розташованого по АДРЕСА_3 з фотаблицями (а. с. 90-102);

-Протоколом огляду місця події від 14.06.2017, а саме території прилеглої до вул. Гагаріна м. Погребище Вінницької області з фототаблицями, де було виявлено сліди речовини бурого кольору неправильної форми, ззовні схожої на кров (а. с. 103-105);

-Заявою ОСОБА_5 про надання згоди на огляд домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_1 (а. с. 106);

-Протоколом огляду місця події від 14.06.2017, а саме домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти, які він забрав у ОСОБА_6 в якості боргу, з фототаблицями (а. с. 107-111);

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2017 (а. с.112);

-Заявою ОСОБА_6 від 14.06.2017 про залучення до провадження як потерпілого (а. с. 113);

-Ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.06.2017 про надання дозволу на проведення огляду домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_1 (а. с. 114);

-Висновком експерта №120 від 19.07.2017, згідно з яким у ОСОБА_6 мали місце ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забійна рана в ділянці верхньої губи, садна та синці на обличчі, підслизовий крововилив нижньої губи, забій лівої здухвинно-кульшової ділянки, що супроводжувався обширним садно в ділянці лівої сідниці, підшкірним крововиливом та болючістю при пальпації, забій м`яких тканин в ділянці шийного відділу хребта. Вказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо, 13.06.2017. За ступенем тяжкостізакрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забійна рана в ділянці верхньої губи є легким тілесним ушкодженням, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6 діб, не більше 21 доби), інші ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями (а. с. 121-122);

-Висновком експерта №119 від 19.07.2017, згідно з яким у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: синець в правій очній ділянці, забій м`яких тканин в ділянці тіла грудини, що супроводжувався синцем, болючістю при пальпації та при диханні. Вказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 13.06.2017, за описаних обставин. За ступенем тяжекості забій м`яких тканин в ділянці тіла груднини є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (понад 6 діб, не більне 21 доби), синець в правій очній ділянці є легким тілесним ушкодженням (а. с. 123-124);

-Висновком експерта №210 від 05.07.2017, згідно з яким кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В. В плямах на марлевому тампоні, представленому для дослідження, знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, іпоходження її від потерпілої ОСОБА_6 не виключається (а. с. 126-127);

-Постановою про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінальної справи від 21.08.2017, згідно з якою грошові кошти в сумі 23900 грн визнано речовими доказами та передано на зберігання до Погребищенського відділення №10001/35 ВАТ «Державний ощадний банк України» (а. с. 128-130).

Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Суд не бере до уваги покази потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо побиття їх трьома особами, оскільки вказані твердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Покази ж свідка ОСОБА_20 суд також оцінює критично, оскільки свідком побиття потерпілих він не був, а факт проходження трьох чоловіків незадовго до вищеописаної події повз автопарк, яких він бачив здалеку та обличчя не запам`ятав, не є підставою для ствердження того, що на потерпілих напало троє осіб.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», застосування погроз чи насильства без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.

Згідно зі ст.509 ЦК України цивільно-правовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього його обов`язку.

Зобов`язання виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК). Підставами їх виникнення закон називає: договір та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Крім того, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, - з актів органів державної влади, органів влади АРК, органів місцевого самоврядування, рішення суду, настання або ненастання певної події (частини 2 - 6 ст. 11 ЦПК).

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт наявності між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 цивільно-правових зобов`язань. Твердження про те, що борг було повернуто в судовому засіданні не підтверджено.

Таким чином, проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 за:

- ч.2 ст.355 КК України примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я;

- ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Злочин, вчинений ОСОБА_5 , передбачений ч.2 ст.355 КК України, згідно з ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України до злочинів невеликої тяжкості.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно з ст. 66 КК України є його каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, яке обвинувачений висловив лише в останньому слові.

Обставини, які б згідно зі ст.67 КК України обтяжували покарання відсутні.

Стосовно особи ОСОБА_5 , судом встановлено, що він раніше не судимий (а. с. 117). За місцем проживання характеризується добре (а. с. 120). На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а. с. 118-119).

З врахуванням всіх обставин справи, думки потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , які кожен окремо не погоджуються з думкою державного обвинувачення щодо обрання ОСОБА_5 умовної міри покарання та вважають її надто мякою, просять обрати ОСОБА_5 реальну міру покарання, так як він не попросив у них вибачення, до цього часу у них напружені стосунки, не надав їм будь-якої допомоги під час їх лікування, а також особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК Україниу виді штрафу, а за ч.2 ст.355 КК України, у виді позбавлення волі на невеликий термін, із застосуванням поглинання менш суворого покарання більш суворим відповідно до ч.1 ст.70 КК України. Обрана міра покарання за глибоким переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази: грошові кошти в сумі 23900 грн., які знаходяться на зберіганні у Погребищенському відділенні №10001/35 ВАТ «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_6 , як законному власнику.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.355, ч.2 ст.125 КК України, ст.ст.120, 124, 368-374 КПК України, п. п. 22, 23 Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» -

Ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.355 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн;

-за ч.2 ст.355 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

Початок строку покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: грошові кошти в сумі 23900 грн., які знаходяться на зберіганні у Погребищенському відділенні №10001/35 ВАТ «Державний ощадний банк України», прибутковий позабалансовий ордер №135820117 (#135820117), повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя