Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/928/18
Провадження № 1-в/553/263/2018
У Х В А Л А
Іменем України

02.11.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоцівка, Ічнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

-04.07.2013 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ст.. 69 КК України до 80 годин громадських робіт;

-05.06.2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, згідно ст. ст. 75, 76 КК України;

-по даній справі засудженого 05.12.2014 Ічнянським районним судом Чернігівської області без конфіскації всього належного йому майна. Ухвалою від 08.02.2016 року Шосткинського міськрайонного суду Сумської області зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.10.2014 року по 06.01.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Полтавській виправній колонії № 64 звернувся до суду з клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відносно нього відповідно до ст. 82 КК України, посилаючись на те, що він став на шлях виправлення, працював на виробництві, виконував ремонтні роботи по благоустрою установи.

Представником ПВК № 64 вказувалось про те, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки поведінка засудженого є нестабільною, до праці ставиться неоднозначно. Особистої ініціативи по роботам по благоустрою не проявляє та засуджений характеризується, як особа яка потребує контролю та не довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та наполягав на його задоволенні.

Представник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав вказане клопотання та наполягав на його задоволенні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання з підстав його безпідставності, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 має 5 заохочень та 3 стягнення, останнє накладено в ПВК № 64. При цьому, засуджений характеризується, як особа яка має нестабільну поведінку та до праці має неоднозначне ставлення.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що з 14.03.2018 року відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія № 64». За час відбування покарання характеризується посередньо, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Має 5 заохочень та 3 стягнення, останнє від 29.03.2018 року, яке було достроково знято лише 17.039.2018 року шляхом винесення заохочення.

Засуджений ОСОБА_4 характеризується, як особа, яка потребує контролю за виконанням законних вимог адміністрації установи, дотриманням установленого порядку відбування покарання та розпорядку дня.

Судом встановлено, що засуджений на виробництві установи на даний час не працевлаштований з особистих міркувань, до праці ставиться посередньо, не проявляє ініціативи. Під контролем виконує роботи із самообслуговування та благоустрою території та приміщень установи виконання покарань, що надає суду підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_4 на даний час не став на шлях виправлення, щоб в свою чергу надавало суду підстави для застосування до останнього вимог ст. 82 КК україни.

У відповідності до рішення ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» від 19.04.2018 року, засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як особі яка не довела своє виправлення, що також підтверджує висновки суду.

Так ст. 82 КК України визначено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Частиною 3 статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно пункту 2 частини 4 статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вказано, що умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 7 даної Постанови визначено, що у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України засудженого також може бути звільнено і від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Таке звільнення від додаткового покарання є безумовним.
Частиною 12 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до переконливого висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому в сукупності всі факти вказують що до ОСОБА_4 не можливо застосувати положення ст.. 82 КК України, оскільки дане клопотання є безпідставним.

Керуючись ст. 82 КК України та ст. 537, 539, 376 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання біль м`яким, у відповідності до ст. 82 КК україни відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1