У Х В А Л А

07 лютого 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, без місця реєстрації, засудженого 04 вересня 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу 850 грн.,

у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2019 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 06 грудня 2018 року, близько 15 год. 21 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-625», який є власністю ТОВ АТБ-Маркет», розташованого за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул.Ярмаркова 37 а, шляхом вільного доступу, скориставшись, тим що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих з полиці торгівельного павільону намагався вчинити крадіжку майна пляшки коньяку, ємністю 0,5 літра марки «ASTAFIAN 40%», 5 років витримки, вартістю 290,70 грн. Зазначене викрадене майно поклав під куртку зліва.

Бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_6 пройшов крізь касу магазину «Продукти-625» не розрахувавшись за викрадений товар.

Злочин не було закінчено, оскільки ОСОБА_6 при виході був зупинений охороною супермаркету, внаслідок чого злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

На думку сторони обвинувачення, причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом впізнання від 24 грудня 2018 року; протоколом огляду відеозапису від 12 грудня 2018 року.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених: ч.2 ст. 15 КК України та ч.2 ст.185 КК України, є обґрунтованою.

Щодо наявності ризиків, то ризиком того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, маючи не зняті та не погашені судимості за злочини проти власності (31 липня 2018 року засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу 850 грн., штраф не сплачено, переховується від уповноваженого органу з питань пробації), обвинувачується в умисному вчинені закінченого замаху на злочин проти власності середньої тяжкості. Сам факт настання негативних наслідків у разі його засудження за злочин, у якому він на даний час підозрюється, може сприяти переховуванню ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_6 не має місця реєстрації та не має постійного місця проживання що дає підстави вважати, що він може виїхати з м.Біла Церква, та буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризиком вчиняти інше кримінальне правопорушення є те, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, постійних доходів не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, розуміючи що має не зняту та не погашену судимість, невиконане покарання, вчинив новий умисний злочин проти власності.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою.

Також, необхідно врахувати соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного офіційного місця роботи, постійного джерела доходів, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_6 та спосіб його вчинення, на думку сторони обвинувачення, необхідно не визначати заставу.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання та просили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні просить суд не застосовувати до нього запобіжний захід пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні просить суд не застосовувати до ОСОБА_6 запобіжний захід пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя робить наступні висновки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Слідчим суддею встановлено, що 06 грудня 2018 року, близько 15 год. 21 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-625», який є власністю ТОВ АТБ-Маркет», розташованого за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул.Ярмаркова 37 а, шляхом вільного доступу, скориставшись, тим що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих з полиці торгівельного павільону намагався вчинити крадіжку майна пляшки коньяку, ємністю 0,5 літра марки «ASTAFIAN 40%», 5 років витримки, вартістю 290,70 грн. Зазначене викрадене майно поклав під куртку зліва. Бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_6 пройшов крізь касу магазину «Продукти-625» не розрахувавшись за викрадений товар. Злочин не було закінчено, оскільки ОСОБА_6 при виході був зупинений охороною супермаркету, внаслідок чого злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

06 грудня 2018 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004575, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК.

У клопотанні слідчий та прокурор посилаються на докази обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у тому числі на протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 .. Проте протокол допиту підозрюваного, який наявний у матеріалах провадження містить відомості, що допит підозрюваного здійснював слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області.

05 лютого 2019 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у кримінальному провадженні № 0004575.

Сукупність доказів, які оцінено слідчим суддею, дають підстави дійти висновку про те, що підозра у причетності ОСОБА_6 до скоєння зазначеного злочину, є очевидно не обґрунтованою та повідомленою із порушенням ст.ст.42, 276-278 КПК України.

Крім того, оцінюючи наявність ризиків, на які посилаються у своєму клопотанні слідчий та прокурор, слідчий суддя не вбачає наявності обґрунтованої та достатньої інформації що свідчить про наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти нові злочини.

Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

За змістом положень КПК України основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, забезпечення законності і обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження.

Ухвалюючи рішення за результатами розгляду клопотання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний враховувати підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, і навести їх у мотивувальній частині ухвали.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у застосуванні щодо ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 199, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 11 лютого 2019 року, о 8 годині 50 хвилин.

Слідчий суддяОСОБА_1