ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2706/18 Номер провадження 11-сс/814/222/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою клопотання слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області задоволено та продовжено

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Миргород Полтавської області, громадянину України, не одруженому, маючому на утриманні трьох неповнолітніх дітей, із середньою освітою, зі слів, працюючому приватним підприємцем, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13.05.2019 року.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

21.11.2018 року, близько 23.00 год., ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , проникли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де із житлового будинку відкрито викрали грошові кошти, в сумі 15 000 грн. та три мобільні телефони належні потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , чим спричинили потерпілим матеріальної шкоди.

24.11.2018 року, близько 21.00 год., ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , проникли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , та, одягнувши маски і рукавички, вибили вхідні двері та проникли до житлового будинку. Вподальшому, застосовуючи погрози насильства, яке небезпечне для життя та здоров`я присутніх жителів будинку, серед яких, крім ОСОБА_13 , була її матір ОСОБА_14 , яка є власником домоволодіння та особою похилого віку і в зв`язку зі станом здоров`я не може рухатись, сестра ОСОБА_15 , яка є інвалідом дитинства 3 групи, її донька ОСОБА_16 , почали вимагати гроші. При цьому, один з нападників металевим цвяходером та кистями рук зжатими в кулак наніс декілька ударів по голові та тулубу ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , забрав у ОСОБА_13 мобільний телефон і розбив його, щоб не дати можливість викликати допомогу.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подовжувачем та паском з халату зв`язали руки потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_15 та почали вимагали гроші, при цьому один з нападників погрожував ОСОБА_13 предметом ззовні схожим на ніж, яким здійснив поріз в області кута рота зліва, тим самим створив для потерпілих таку обстановку, за якої вони сприймали дійсні обставини як реальну загрозу для свого життя та здоров`я.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи грошима зі спідниці потерпілої ОСОБА_13 в сумі 45 733 грн. і зі схованки під дитячою іграшкою 100 грн., а також мобільним телефоном марки „Нокіа, що знаходився в кімнаті зали та належав ОСОБА_13 , двома кухонними ми ножами, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: „садна у скроневій області зліва, синця в області проекції верхньої повіки лівого ока, синця в області лівої щоки, синця в області проекції правого плечового суглобу, що утворились від дії тупих предметів не менше 4-х разів, садно лінійної форми в області кута рота зліва, що могло утворитись від дії леза ножа, садно в області зап`ястя лівої кисті по задній поверхні, що могло утворитись від шкрябання нігтем, що у свої сукупності, так і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень. А також потерпілій ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: „садна в області лівого зап`ястя по задній поверхні, садно в області правого зап`ястя по передній поверхні могло утворитись від шкрябання нігтем, що у свої сукупності, так і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

22.12.2018 року, близько 00.00 год., ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , прибули до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де, повторно, проникли до житлового будинку, де в цей час перебувала потерпіла ОСОБА_18 . Після чого, нанесли декілька ударів руками зжатими в кулак в область голови та тулубу потерпілої, заломили їй кисть правої руки в сторону, спричинивши ОСОБА_18 тілесні ушкодження у вигляді гематом в області носа, верхньої губи, правої кисті та садна в області правої кисті та відкрито заволоділи належними їй грошовими коштами в сумі 500 грн., чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

22.11.2018 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, внесено до ЄРДР за №0000948.

25.11.2018 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, внесено до ЄРДР за №0000637.

22.12.2018 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, внесено до ЄРДР за №0000402.

29.12.2018 року постановою прокурора Миргородської місцевої прокуратури кримінальні провадження №0000402 та №0000948 об`єднані в одне кримінальне провадження №0000948.

05.02.2019 року постановою прокурора Миргородської місцевої прокуратури кримінальні провадження №0000637 та №0000948 об`єднані в одне кримінальне провадження №0000948.

22.12.2018 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України.
22.12.2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України.
29.12.2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України.
05.01.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.03.2019 року строк досудового розслідування кримінального провадження №0000948 продовжено до 5 місяців, тобто до 22.05.2019 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих злочинів та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не відпали та не зменшились.
В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, є необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодним належним та допустимим доказом.

Вину у вчиненні епізодів злочинної діяльності заперечує та вказує, що 22.12.2018 року перевозив громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_17 на автомобілі як таксист. Про вчинення вказаними особами неправомірних дій нічого не знав. За фактом вчинення злочинів 21.11.2018 року та 24.11.2018 року вказує, що на місці події його не було, до території домогосподарства не заходив.

Під час досудового розслідування процедура впізнання не проводилась. При цьому ні потерпілі, ні свідки не вказали на нього, як на особу, яка перебувала у їх помешканні або вчиняла щодо них якісь протиправні дії.

Знайдений під час обшуку автомобіля ніж йому не належить, а був умисно підкинутий працівниками поліції.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що підозрюваний в силу ст.89 КК України є особою, що не має судимостей, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, займається діяльністю з надання послуг таксі, перебуває у шлюбних відносинах, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. При цьому, на даний час його дружина перебуває у стані вагітності.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів, поєднаних із насильством, раніше притягався до кримінальної відповідальності, зареєстрований на території іншої області, є невстановленим місцезнаходження викраденого майна, а тому підозрюваний, перебуваючи на свободі, може перешкоджати встановленню істини у провадженні, незаконно впливати на потерпілих, які є особами жіночої статі похилого віку та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Доводи апелянтів про недоведеність підозри спростовуються таким.
З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, про наявність обґрунтованої підозри свідчать дані, відображені в матеріалах провадження, зокрема в показаннях підозрюваного ОСОБА_19 , який вказав, що ОСОБА_9 хоча і перебував у салоні автомобіля, на якому вони прибували на території домоволодінь потерпілих, але завчасно знав про мету поїздки; знайденими під час обшуку автомобіля ножем, який впізнали потерпіла і свідок та зазначили, що саме його використовували невідомі особи під час нападу на них, монтировкою-цвяходером, яку впізнала потерпіла ОСОБА_13 та якою їй було спричинено тілесні ушкодження; протоколах огляду місця події та протоколах огляду, протоколі проведення слідчого експерименту та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.
Заперечення підозрюваним своєї вини та твердження, що знайдений під час обшуку автомобіля ніж йому не належить, не впливають на визначення обґрунтованості підозри, а повинні оцінюватись судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Інші, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах.
Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні дані, що саме ОСОБА_9 брав безпосередньо участь у застосуванні насильства до потерпілих. При цьому ні потерпілі, ні свідки не вказали на нього, як на особу, яка перебувала у їх помешканнях або вчиняла щодо них будь-якій протиправні дії.

Крім того, підозрюваний протягом тривалого часу займається діяльністю із надання послуг таксі, має постійний заробіток, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, перебуває у шлюбних відносинах, має на утриманні трьох малолітніх дітей та на даний час його дружина перебуває у стані вагітності. Вказані обставини свідчать про міцність його соціальних зв`язків.

З урахуванням таких даних про особу ОСОБА_9 , а також з огляду на конкретні обставини злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді не визначати розмір застави у даному випадку суперечить приписам ч.3 ст.183 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втратив застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн., з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на думку колегії суддів, є достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
Внесення визначеного судом апеляційної інстанції розміру застави буде вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 . При цьому застава у встановленій судом сумі є посильною для підозрюваного та його родини.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.12.2018 року ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у кримінальному провадженні №0000948 за фактом вчинення грабежів від 21.11.2018 року та 22.12.2018 року. Вказана ухвала набрала чинності. Однак, слідчий того ж органу досудового розслідування 05.01.2019 року звернувся до слідчого судді із новим клопотанням про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000637 за фактом розбійного нападу від 24.11.2018 року. В межах цього кримінального провадження слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і лише після цього орган досудового розслідування об`єднав кримінальні провадження №0000948 та №0000637 в одне провадження.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової, якою клопотання слідчого необхідно задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2019 року про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.05.2019 року.
Визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою особою на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (код отримувача: 42262431, МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м.Київ, рахунок 6573).
У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_9 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі державної установи „Полтавська установа виконання покарань №23.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_9 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави.
Термін дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_9 , у разі внесення застави, визначити до 13 травня 2019 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4