УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000321

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1)01.10.2002 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

2)24.11.2004 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

3)11.02.2010 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі;

4)19.07.2017 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 19.09.2017 р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 , на користь ПАТ «Миколаївобленерго» заподіяну майнову шкоду в сумі 1660 грн. 65 коп., на користь ОСОБА_9 , заподіяну майнову шкоду в сумі 9000 грн., на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 989 грн. та 1113 грн.

ОСОБА_6 засуджений за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017р.

Ухвалено призначене покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017 р. виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 494 грн. 80 коп.

ОСОБА_6 виправдано за ч. 2 ст. 310 КК України за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Витрати на залучення експерта за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 742 грн. 20 коп. віднесено на рахунок держави.

Вирішено долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок у відношенні ОСОБА_7 змінити, пом`якшити призначене йому покарання. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також просить змінити вирок у відношенні ОСОБА_6 , пом`якшити призначене йому покарання. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 , наводячи аналогічні доводи в апеляційних скаргах, не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 злочинів, що їм інкриміновані, вважає вирок незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання. Вважає призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та даним про особи кожного з обвинувачених.

Зазначає, що в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожен, свою вину визнали повністю. Під час проведення досудового слідства та розгляду справи в суді, обвинувачені давали послідовні та правдиві показання, чим сприяли розкриттю злочинів.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово звертався з вибаченнями до потерпілих та завдяки активному сприянню розкриттю злочину, працівниками поліції було виявлено та повернуто частину викраденого майна потерпілим, а іншу частину ОСОБА_7 відшкодував шляхом повернення коштів.

В той же час, завдяки активному сприянню розкриттю злочину з боку ОСОБА_6 , працівниками поліції були повернуто викрадене майно потерпілому ОСОБА_10 . Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали заяви, зазначивши, що спричинену їм майнову шкоду ОСОБА_6 відшкодував в повному обсязі.

На думку захисника, при призначенні покарання ОСОБА_7 необхідно врахувати дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , врахувати, що він має постійне місце проживання, за яким також характеризується посередньо, працює за наймом, хворіє на ряд тяжких хвороб, має на утриманні малолітню дитину.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність кількох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням даних про особу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, захисник вважає, що виправлення та перевиховання останніх можливо в умовах без ізоляції від суспільства, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Позиції інших учасників процесу.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурор просить залишити апеляційні скарги без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

04.07.2017 р., близько 23:00 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , проникли в складське приміщенні, де викрали 3 алюмінієві бідони, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1140 грн.

На початку серпня 2017 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_7 , проник до приміщення гаражу, який знаходиться поряд з будинком АДРЕСА_5 , де викрав дитячий велосипед «Azimut», який належав ОСОБА_12 , чим завдав останньому майнову шкоду на загальну суму 1485 грн.

03.08.2017 р., близько 02:05 год., ОСОБА_7 , проник до приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , звідки викрав грошові кошти в сумі 1500 грн, які належали ОСОБА_13 , чим завдав останній майнову шкоду на вищевказану суму.

23.08.2017 р., в обідній час, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу смт. Веселинове Миколаївської області, з пасовища, викрав кобилу сірої масті віком 3 роки, яка належить ОСОБА_14 , спричинивши останньому майнову шкоду на суму 15000 грн.

26.08.2017 р., близько 23:20 год., ОСОБА_7 з сараю, що знаходиться по АДРЕСА_7 , викрав кобилу чорної масті, віком 9 років, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 10000 грн.

30.08.2017 р., близько 19:00 год., ОСОБА_7 з підстанції філії Веселинівського районного Південного округу ПАТ «Миколаївобленерго», що знаходиться за адресою: вул. Одеська, смт. Веселинове Миколаївської області, викрав металеві ворота вартістю 770 грн.

14.09.2017р., близько 00:30 год., ОСОБА_7 проник до приміщення Веселинівського історичного музею, по вул. Мозолевського, 15, смт. Веселинове Миколаївської області, звідки викрав майно на загальну суму 2783 грн.

14.09.2017 р., близько 03:00 год., ОСОБА_7 , пройшов на територію АЗС «МВВ» за адресою: вул. Одеська, 4-Б, смт. Веселинове Миколаївської області, де з автомобіля марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 , викрав дві акумуляторні батареї, які належали ОСОБА_15 , чим завдав майнову шкоду на суму 12000 грн.

15.09.2017р., близько 22:00 год., ОСОБА_7 пройшов на територію АЗС «Анкон» за адресою: вул. Будівельників, 3-А, смт. Веселинове Миколаївської області, де з підсобного приміщення таємно викрав майно ОСОБА_16 , чим завдав майнову шкоду на загальну суму 1680 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, перебуваючи на території Широколанівського полігону за адресою: Миколаївський район Миколаївської області, знайшов предмет ззовні схожий на корпус ручної осколкової гранати типу Ф-1 та достовірно знаючи, що в корпусі гранати є вибухова речовина тротил, не маючи передбаченого законом дозволу на її зберігання і носіння, незаконно переніс та став зберігати її при собі. 18.09.2017 р., близько 16:30 год., в ході огляду місця події біля вул. Богданова в смт. Веселинове Миколаївської області було виявлено та вилучено у ОСОБА_7 зазначену осколкову гранату, яку він незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

15.05.2017р., ОСОБА_6 у ОСОБА_17 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 , придбав наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину не менше ніж 0,066 г, коричневого кольору, який знаходився в одноразову медичному шприці об`ємом 2,5 мл для особистого вживання без мети.

05.07.2017р., близько 03:00 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 2 по вул. Набережній в смт. Веселинове Миколаївської області, з автомобіля марки ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 , викрав майно ОСОБА_11 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1567 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище та до іншого приміщення, за попередньою змовою групою осіб, а також у носінні, придбанні та зберіганні вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, а саме незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України.

Так, навесні 2017 року, точна дата досудовим слідством не встановлена, на городі та території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , із землі проросли дикорослі сходи рослини коноплі у кількості 16 (шістнадцять) кущів. Діючи умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, достовірно знаючи, що за вирощування конопель законом передбачена кримінальна відповідальність, ОСОБА_6 , з метою вирощування конопель, почав доглядати за сходами з метою доведення їх до стадії дозрівання, а саме прополював, обсапував їх від буряну, поливав. 15.06.2017 р. під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 16 кущів рослин зеленого кольору з кореневою системою, яка є рослинами роду коноплі.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутній склад кримінального правопорушення за епізодом незаконного вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, яке кваліфіковано за ч. 2 ст. 310 КК України, що є підставою для його виправдання. В цій частині вирок не оскаржується.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм злочинів є обґрунтованими. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч.1 ст. 263 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 309 КК України. В цій частині вирок суду не оскаржується. Також не оскаржується вирок в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 310 КК України.

Доводи апелянта про те, що призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання є занадто суворим, не є слушними.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкі злочини. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданої майнової шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не виявлено.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утримані малолітню дитину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкі злочини. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не виявлено.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину.

Тобто, судом враховані всі обставини, на які посилається апелянт.

Отже, з огляду на наведені дані про особи кожного винного, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів та наявності обставин, які пом`якшують покарання, які врахував суд першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, призначено покарання відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в період з 04.07.2018 р. до 15.09.2018р. ОСОБА_7 вчинив 9 епізодів крадіжок, припинив свою злочинну діяльність лише після того, як 19.09.2017р. до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Він не має постійного доходу, тобто, викрадення чужого майна він обрав способом свого забезпечення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, знову вчинив аналогічний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Хоча апелянт посилається на наявність у ОСОБА_6 тяжких хвороб, але ці обставини документально не підтверджені та не є підставами для пом`якшення покарання.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що для виправлення ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та попередження вчинення ними нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі.

Призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання, за видом та розміром, передбачене санкціями статей інкримінованих кожному з обвинувачених злочинів.

Як слідує зі змісту апеляційних скарг, захисник не оспорює призначене як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 покарання за санкціями тих статей КК України, за якими кожен з обвинувачених визнаний винним.

Фактично апелянт просить визначити кожному з обвинувачених більш м`яке покарання за сукупністю злочинів, яке визначено судом на підставі ч.1 ст. 70 КК України. Однак, на думку апеляційного суду, підстав для пом`якшення покарання кожному з обвинувачених немає, і як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено правильно.

Остаточне покарання ОСОБА_6 правильно визначено за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочини до постановлення вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017 р. та постановлено виконувати цей вирок самостійно.

Суд першої інстанції зазначив у вироку, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів слід визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та зайво зазначив, що до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017 р.

Між тим, у резолютивній частині також конкретизовано та вірно зазначено, що призначене покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017 р. слід виконувати самостійно.

Враховуючи вище наведені дані про особу кожного з обвинувачених, значну кількість вчинених ними злочинів, в тому числі тяжких злочинів проти власності, апеляційний суд вважає, що виправлення як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 без відбування покарання є неможливим. Тому немає підстав для звільнення кожного з них від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404,405, 407, 419, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2