У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0001434 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, зважаючи , що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки, прокурором взагалі не наведено будь-яких доказів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України і зважаючи на стадію розгляду даного кримінального провадження і час який обвинувачений знаходиться під вартою вважає, що ризики які існували на час обрання запобіжного заходу уже взагалі відпали, а тому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній цілодобовий арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою і підтримав позицію свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою по 16 березня 2019 року включно.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, який спричинив смерть потерпілої, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, є раніше судимим за вчинення умисного злочину, а тому наявні достатні дані про те, що продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого не вбачається, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою по 11 травня 2019 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ "Закарпатська УВП (№ 9)".

Повний текст ухвали, відповідно до ст. 376 КПК України, буде оголошений учасникам судового провадження 14 березня 2019 року о 16 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3