Провадження №1-кп/243/875/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
20 грудня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0002081 на підставі обвинувального акту з угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-09.04.2008 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 186, ст. 198, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років та 2 місяців позбавлення волі, 15.08.2008 року звільнений по відбуттю строку покарання;
-24.12.2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1020,00 грн.;
-18.01.2010року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років та 6 місяців позбавлення волі, штраф у розмірі 1020,00 грн., даних про звільнення не має,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 30 жовтня 2018 року було укладено угоду про примирення.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за скоєння корисливого злочину, та маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:

26 вересня 2018 року приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились біля домоволодіння АДРЕСА_3 . У ході спілкування ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_6 металевий, господарський візок. В цей же час на тому самому місці у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на заволодіння вищевказаним господарським візком, шляхом обману.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 26 вересня 2018 приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном для подальшого звернення на свою користь, зловживаючи довірою ОСОБА_6 та ввівши останнього в оману, попросив у ОСОБА_6 господарський візок, під приводом транспортування особистих речей, та не маючи наміру повертати його. В свою чергу ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_4 та будучи введеним в оману, не усвідомлюючи протиправного характеру його дій, добровільно передав останньому металевий, господарський візок на трьох колесах.

Після чого ОСОБА_4 доводячи свій шахрайський умисел до кінця, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи поставлену мету збагачення, отримавши вищезазначений господарський візок та виконавши всі необхідні дії для поставленої своєї злочинної мети з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 500,00гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене потерпілим та підозрюваним (обвинуваченим) покарання.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 у скоєнні цього злочину визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про примирення від 30 жовтня 2018 року, яку було ним укладено з потерпілим після відшкодування ним майнової шкоди.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення він буде позбавлений можливості вимагати в подальшому притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів вбачається, що 30 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, завдана матеріальна шкода ОСОБА_6 була ним відшкодована у повному обсязі, тому матеріальні та моральні претензії від потерпілого відсутні. Ними було узгоджене покарання для підозрюваного ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 1360 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному. Угода була підписана між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Положеннями статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладання угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до положень ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про примирення від 30 жовтня 2018 року за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468, 469, 471 КПК України, положенням частини 2 статті 190 КК України, щодо правової кваліфікації злочину та щодо узгодженої міри покарання у вигляді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 1360 гривень., що передбачено санкцією частини 2 статті 190 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опиту ОСОБА_4 та потерпілого, суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченому роз`яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, а саме право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь. Також усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність примирення потерпілого ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , який скоїв злочин, передбачений частиною 2 статті 190 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не вбачається.

Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченими узятих на себе за угодою зобов`язань не встановлено.

Цивільний позов не поданий.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, необхідності в його застосуванні при судовому провадженні не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 частини 3 ст.314, частиною 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 30 жовтня 2018 року, укладену між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 про примирення між ними у рамках кримінального провадження № 0002081 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Роз`яснити потерпілому та обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення, потерпілий, прокурор має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази металевий візок, залучений в якості речових доказів постановою про визнання та залучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 02 жовтня 2018 року - залишити за належністю ОСОБА_6 .

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав:призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою стаття 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1