Справа № 197/1284/18
Провадження № 1-в/197/10/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, відбуваючого покарання в Широківському виправному центрі № 75,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.12.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, зараховано в строк відбування покарання час проведений під вартою з 30.06.2015 року.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.08.2018 року ОСОБА_4 невідбуту частину основного покарання 1 рік 7 місяців 13 днів, замінено більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Засуджений відбуває покарання в ДУ "Широківський виправний центр №75" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Початок строку покарання: 16.11.2016 року. Кінець строку покарання: 29.12.2019 року.

Станом на 14.01.2019 року не відбута частина покарання засудженого складає 11 місяців 15 днів.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив задовольнити, суду пояснив, що він у вчиненому розкаюється, за час відбування покарання працював, хворіє гепатитом, після звільнення планує проживати з дружиною в м. Полтава, працювати вантажником.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

ДУ "Широківський виправний центр №75" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду представника не направили, про причини неявки суду не повідомили, що не є перешкодою в розгляді клопотання відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від N 2 від 26.04.2002 " Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" суду, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Вислухавши сторони, дослідивши документи, додані до клопотання та матеріали особової справи, суд оцінивши поведінку засудженого за весь період відбуття покарання, який засуджений в 2016 році до позбавлення волі, з 18.11.2016 перебував в ДУ "Полтавська установа виконання покарань №23", характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, з 26.01.2017 відбував покарання в ДУ "Кременчуцька виправна колонія №69", характеризувався посередньо, мав одне стягнення, два заохочення від 05.04.2018 року та 14.07.2018 року, з 30.10.2018 відбуває покарання в ДУ "Широківський виправний центр №75" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, невідбута частина покарання складає 11 місяців 15 днів, відповідно до витягу із протоколу №18 від 15.11.2018 року засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як не довівшому свого виправлення.

Суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, зазначених в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, праці, додержання ним вимог режиму, про його особу, за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину, та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

При цьому необхідно роз`яснити засудженому, що відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, ч. 5 ст. 154 КВК України при наданні відповідного висновку лікарської комісії він має право звертатись з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України , ст. ст. 537, 539, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення.

Роз`яснити засудженому, що відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, ч. 5 ст. 154 КВК України при наданні відповідного висновку лікарської комісії він має право звертатись з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1