Ухвала
Іменем України
30 січня 2019 року
м. Київ
справа № 278/1003/15-к
провадження № 51-10232ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3, 4 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі зазначаються, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, а також думка особи з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують повноваження захисника.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, захисник, всупереч вищевикладеному, вказуючи на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, в обґрунтування зазначеної позиції, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається, крім іншого, на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, адвокат у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Крім того, адвокат на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК України взагалі не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні щодо засудженої ОСОБА_5 у касаційній інстанції, як того вимагають положення ст. 50 КПК України.
Окрім вказаного, відповідно до ст. 425 КПК України захисник має право подати касаційну скаргу лише в межах, що стосуються інтересів засудженого.
Однак, адвокат ОСОБА_4 , який подав касаційну скаргу в інтересах засудженої ОСОБА_5 , стверджує про незаконність оскаржуваних судових рішень, в тому числі, і щодо інших засуджених з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6