Ухвала
Іменем України

16 липня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в залі суду в м. Житомирі у відкритому судовому засіданні криміналь¬не провадження №0000016 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Широкий Сусуманського району Магаданської області Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, без місця реєстрації, раніше несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2018р. залишено без задоволення подання Апеляційного суду Житомирської області про направлення даного кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.04.2018 року по даному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду та прийняти рішення про здійснення спеціального судового розгляду.

Захисник підтримала думку прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст.314 КПК України розгляд кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні завершується прийняттям одного із передбачених ч.3 ст.314 КПК України рішень. Суд у певній логічній послідовності має право і зобов`язаний: визначити, чи підсудне йому це кримінальне провадження; встановити, чи немає підстав для закриття провадження; встановити, чи відповідає вимогам КПК України, зокрема, обвинувальний акт (ст.291 КПК). Якщо в названих документах будуть виявлені недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути розглянуто, суд повертає надіслані йому документи прокурору для виправлення їх змісту та форми згідно з вимогами закону; затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди, визначити можливість призначити судовий розгляд.

Згідно до ст.291 ч.2 п.5 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема,

1. виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

2. правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність

3. та формулювання обвинувачення.

Суд приходить до висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при складані даного обвинувального акту не виконані в повному обсязі.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт складено слідчим з ОВС СВ Управління СБУ в Житомирській області та затверджено прокурором прокуратури Житомирської області на а.п.2-8.

Органом досудового розслідування зазначено в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими (а.п.2-6).

Як вбачається з обвинувального акту від 13.12.2017 року, умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України як участь у терористичній організації, участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування (а.п.7).

Однак, аналізуючи зміст та структуру обвинувального акту, вбачається, що в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не знайшло відображення та взагалі відсутнє формулювання конкретного обвинувачення ОСОБА_7 .

Відповідно до положень п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Суд вважає, що відсутність у обвинувальному акті формулювання обвинувачення є суттєвим недоліком оформлення обвинувального акту, суперечить п.5 ч.2 ст.291 КПК України, порушує фундаментальне конституційне право обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення і перешкоджає як обвинуваченому, так і його захиснику у реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення та за яких обставин його обвинувачують.

Наявність сформульованого обвинувачення у кримінальних правопорушеннях має принципове значення для встановлення істини по справі, для правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі.

Частиною 4 ст.291 КПК України встановлено, що до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту і реєстру.

Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017р. задоволено клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Проте, як убачається із супровідного документу від 15.12.2017р. до обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурор просить врахувати, що ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017р. надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 .

Наявність вказаних недоліків і суперечностей в обвинувальному акті, реєстрі матеріалів та супровідному документі унеможливлює призначення судового розгляду по даному провадженню.

У відповідності до ст.314 КПК України, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у випадку його невідповідності вимогам закону, суд приймає у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.109,291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, повернути прокурору прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3