21.09.2018
Справа №627/4229/17
Провадження №1-кп/642/51/18
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

21 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою суду від 24 липня 2018 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжений по 21 вересня 2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлено питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час є наявими ризики, що були враховані при обранні запобіжного заходу.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , їх захисники проти задоволення клопотання заперечували посилаючись на відсутність ризиків зазначених прокурором, доказів на їх підтвердження, тривалість тримання обвинувачених під вартою, просили змінити обвинуваченим міру запобіжного заходу на не пов`язану із ізоляцією від суспільства у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він проживає разом з дружиною та двома дітьми, які знаходяться на його утриманні, за місцем проживання характеризується позитивно, є приватним підприємцем та має постійний дохід, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки. Крім того, потерпілий та свідки вже допитані, що також зменшує ризики, які враховуються при обранні запобіжного заходу.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінальної справи колегія суддів приходить до наступних висновків.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за ч.3 ст.187 КК України, за яке кримінальним законом визначено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При вирішенні клопотань сторін обвинувачення та захисту, суд враховує, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими, вік та стан їх здоров`я, міцність соціальних зав`язків в місці їх проживання, відсутність у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 офіційних джерел доходу, а також будь-яких даних про погіршення стану їх здоров`я.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стороною захисту суду на даній стадії не доведено, що наявні ризики відносно обвинувачених зменшились або зникли.
Також колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
Судова колегія вважає, що допит потерпілого та свідків, в даному випадку хоча і зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, проте не в тому обсязі, щоб застосувати стосовно обвинувачених більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. ст.177 КПК України, в судовому засіданні не встановлено.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні їм такого запобіжного заходу не зменшились.
Суд приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його тривалого знаходження під вартою, наявності двох дітей та дружини на утриманні, проте, співставлення сукупності ризиків, вказаних вище, дає суду підстави вважати, що обрання інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 .
На підставі викладеного, керуючисьст.ст.177, 183, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_9 відмовити.
Відповідно до ст. 315 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27), обраний щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається продовженим до 19 листопада 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3