Справа № 209/2649/17
Провадження № 1-кп/209/92/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинуваченого (адвоката) ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/2649/17 (пр. № 1-кп/209/92/18), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000964 від 30 травня 2017 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-11 травня 2002 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 22 вересня 2003 року з Жовтоводської ВК № 26 на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2003 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 11 липня 2003 року;

-01 лютого 2005 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, 20 січня 2015 року ухвалою Роменського міського суду Сумської області переглянутий вирок, на підставі ч. 5 ст. 72 УК України зарахований строк з 20 лютого 2004 року по 01 липня 2005 року, звільнений 28 січня 2016 року з Роменської ВК № 56 Сумської області за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2017 року близько о 01.30 години (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , знаходячись на вулиці Некрасова в м. Кам`янське навпроти будинку № 11, розташованому по вулиці Некрасова в м. Кам`янське, тобто у громадському місці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, виражаючись грубою нецензурною лайкою та не реагуючи на зауваження громадян, які намагались припинити його хуліганські дії, умисно, із застосуванням предмета, у вигляді вил, здійснив не менш трьох ударів у калитку двору вищезазначеного будинку АДРЕСА_3 , чим пошкодив її, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди, а також порушив загальноприйнятий громадський порядок.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особистою зухвалістю, 24 травня 2017 року близько 17.30 годині (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, виражаючись грубою нецензурною лайкою та не реагуючи на зауваження громадян, які намагались припинити його хуліганські дії, умисно, скоїв хуліганські дії по відношенню до сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які виразилася в образі грубою нецензурною лайкою, погрозах убивством, розбиттям шибки вікна та демонструванням відрізаної голови домашньої тварини, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 душевних страждань, а також порушив громадський порядок.

Суд за погодженням з учасниками судового провадження, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження у загальному порядку, з дослідженням в суді доказів, а саме: допиту потерпілих, допиту свідків, дослідження письмових доказів та обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що визнає свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, цивільний позов не визнає у повному обсязі. Також пояснив, що потерпілі є його сусідами, які купили будинок у його діда. У нього з ними загальний колодязь, в який Теплякови викидають сміття, і через це у нього сідає будинок. 22 травня 2017 року він побачив, що коли пішов дощ, то сміття з колодязя все поплило у бік його двору. Він висловився на сусідів нецензурною лайкою, на що вони вийшли до нього з палками. Сусіди спитали, чого у нього вила, на що він відповів, що вила йому потрібні оскільки він косить сіно та спитав: «Що, хочете допомогти?», а потім кинув сусіду вила у руки. Сусіди тоді стояли у дворі і гучно гупнули хвірткою, від чого вона посипалась. Він попросив повернути йому вила, але вони не віддали, тоді він розлютився і кинув у їхнє вікно цеглину. Наступного дня у нього була голова козеняти, якого він напередодні зарізав, бо те хворіло. Цю голову він кинув на подвір`я сусідів та сказав, що як вони йому кидають сміття, так і він буде. Кається у скоєному. Він готовий відшкодувати заподіяну шкоду, проте цивільний позов не визнає, оскільки відсутні квитанції на підтвердження суми збитків.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений йому знайомий, він також знав його батька. Змолоду ОСОБА_8 був хорошим хлопцем. Пояснив, що у нього був хворий сусід, якого доглядала сестра обвинуваченого, а потім той сусід помер і сестра ОСОБА_8 почала наводити у його дворі порядок. Там він і побачив обвинуваченого, хоча й не одразу його впізнав. У травні 2017 року, десь о 01.00-01.30 годині, він почув крики і тоді його зять та онук вийшли у двір. Вони побачили, що обвинувачений намагався потрапити до них у двір з вилами у руках, однак вони його не впустили. ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою, а потім розтрощив хвіртку та вибив вилами його вікно. Він через вікно попрохав ОСОБА_8 заспокоїтися та піти відіспатися, однак той продовжував ображати їх нецензурною лайкою. Далі його дочка викликала поліцію, коли вони приїхали, він вийшов до них. ОСОБА_8 навіть при працівниках поліції продовжував ображати їх нецензурною лайкою. Потім працівники поліції відпустили обвинуваченого і сказали, що вони нічого не можуть вдіяти. ОСОБА_8 пішов додому, продовжуючи висловлюватися нецензурною лайкою, та дуже голосно включив у себе вдома музику, яку не виключав до 07.00 години ранку. Наступного дня його покликала у двір дочка і сказала, що його хтось кличе до паркану. Він підійшов до паркану, йому показали голову козеняти і сказали, що це обвинувачений відрізав при них йому голову та кинув їм у двір. Відрізана голова лежала у них під будинком. На третій день обвинувачений кинув цеглину йому у вікно та розбив його. Далі поліція проводила слідство. Десь через тиждень він побачив обвинуваченого і той знову нормально з ним поздоровкався, тоді він попросив його відремонтувати завдані ним пошкодження, але той відмовився. Обвинувачений, коли все це скоював, знаходився у стані алкогольного сп`яніння. В той час, як обвинувачений вибивав цеглою вікно, він його не бачив. Про те, що це був обвинувачений, йому розповідала дружина пастора, яка в цей час розмовляла з ним по телефону. Про те, що обвинувачений відрізав голову козеняті і кинув йому у двір, йому розповідали очевидці, в тому числі дружина пастора. ОСОБА_8 погрожував вирізати всю його родину. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, відносно міри покарання, вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений йому знайомий, а ОСОБА_5 є його дідусем. Пояснив, що 22 травня 2017 року він прокинувся і почув нецензурну лайку в бік свого батька. Вони разом з батьком вийшли у двір, щоб подивитися, що там таке і побачили обвинуваченого, який кидався на нього з вилами у руках. Обвинувачений намагався вдарити його вилами, а він був з палицею. Він узяв палку та хотів відмахнутися нею від вил, але зрозумів, що це небезпечно, і вони разом з батьком повернулися до будинку. Далі обвинувачений почав трощити хвіртку та паркан, а вони викликали поліцію. Відрізану голову козеняти він бачив, але першою її побачила його мати. Цеглину, якою було розбито вікно у кімнаті дідуся він також бачив. Відносно міри покарання, вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом обвинуваченого, ОСОБА_6 його син, а ОСОБА_5 тесть. У травні 2017 року він почув крики та нецензурну лайку, серед якої було чутно ім`я « ОСОБА_10 ». Він разом зі своїм сином ОСОБА_6 вийшли у двір і побачили, що там стоїть ОСОБА_8 , який знаходився у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Він попросив його заспокоїтися, але той напав на них з сином з вилами у руках. Він відібрав у ОСОБА_8 вила та перекинув їх через паркан у сусідський двір, сказав, що вони побалакають потім і вони з сином пішли до будинку. Через деякий час обвинувачений знову почав стукати у хвіртку, зламав її, а потім підійшов до вікна і вдарив у нього вилами, на склі пішла тріщина. Вони викликали поліцію. Приїхали працівники поліції і почали фамільярно просити, щоб ОСОБА_8 заспокоївся та пішов додому, однак той ніяк не реагував і навіть при поліції продовжував висловлюватися нецензурною лайкою. Його здивувало, що поліцейські не склали жодних документів відносно того, що ОСОБА_8 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а лише спокійно відправили його додому і поїхали. У зв`язку з цими подіями у його тестя піднявся тиск, бо він людина похилого віку, а його дружина дуже злякалася. Потім вони почули, що у сусідів дуже гучно грає музика, а саме там, де перебував ОСОБА_8 в гостях. Вони знову викликали поліцію, але вони приїхали лише вранці і не знайшли ОСОБА_8 . Наступного дня до них прийшли якісь люди, одна з них, жінка, назвалася дружиною священника, а інший був з якимсь документом правоохоронних органів. Вони з ними почали спілкуватися і в цей час підбіг ОСОБА_8 та кинув до них у двір голову козеняти, яку перед цим відрізав. Як саме обвинувачений її відрізав, він не бачив, але голова ще кровила. Ті люди були у шоковому стані від побаченого і намагалися наздогнати ОСОБА_8 та поговорити з ним, але той втік. Далі вони розійшлися. Через деякий час він почув хлопок. Це була цеглина, яку кинув обвинувачений у вікно кімнати, розташованої з північної сторони будинку. Вікно розбилося, ми змушені були закрити його плівкою. Сам момент, коли обвинувачений кидав цеглину, він не бачив, але бачив його тінь, коли той тікав. Вони знову викликали поліцію, коли ті приїхали, він показав їм, що ОСОБА_8 пошкодив їм майно. Після цього обвинуваченого затримали, тесть написав заяву до поліції і розпочалося слідство. Північна сторона будинку знаходиться з тієї сторони, де сусідом є ОСОБА_8 . Вила він віддав у поліцію, як речовий доказ, бо вони залишилися у нього у дворі після того, як ОСОБА_8 ламав ними хвіртку.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом обвинуваченого та потерпілих. Йому відомо, що у ОСОБА_8 були конфлікти з Тепляковими. Це відбувалося приблизно у травні 2017 року. Коли він проходив повз будинку Теплякових по АДРЕСА_2 , то почув лише, як розбилося скло. А потім вийшли Теплякови та сказали, що ОСОБА_8 розбив їм скло, а потім вони викликали поліцію і він дав свідчення. Більше йому нічого не відомо. ОСОБА_8 він не бачив. Всі події йому відомі зі слів Теплякових.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою обвинуваченого та потерпілих. Їй відомо, що у ОСОБА_8 був конфлікт десь рік тому. Це їй відомо зі слів чоловіка ОСОБА_11 , який казав, що у сусідів Теплякових по АДРЕСА_3 розбилося скло. ОСОБА_8 вона знає нещодавно. У неї не було з ним конфліктів. Хто саме розбив скло, їй не відомо, її чоловік цього не бачив.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, також підтверджується наступними доказами:

?Витягом з кримінального провадження № 0000964 від 29 травня 2017 року (а.с. 1), згідно якого в період часу з 01.00 години 22 травня 2017 року до 22.00 години 24 травня 2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 9 по вулиці Некрасова в м. Кам`янське, погрожував вбивством ОСОБА_5 та останній цю погрозу сприймав реально;

?Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 29 травня 2017 року (а.с. 8), згідно якого останній просить притягнути до кримінальної відповідальності його сусіда ОСОБА_8 з будинку АДРЕСА_2 , який в період часу з 01.00 години 22 травня 2017 року до 22.00 години 24 травня 2017 року погрожував йому та його родині вбивством та розправою. Погрози він сприймав реально;

?Даними протоколу огляду місця події від 29 травня 2018 року з фототаблицею (а.с. 10-14), згідно якого було оглянуто домоволодіння , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Територія домоволодіння, загальною площею 10 соток, огороджена з чотирьох боків парканом. Вхід до домоволодіння обладнано металевою хвірткою, шириною 120 см. При вході праворуч знаходиться гараж, ліворуч одноповерховий шлакоблочний будинок, розміром 9х12 м. Поруч, ліворуч від зазначеного домоволодіння, знаходиться домоволодіння АДРЕСА_2 . Між цими домоволодіннями розташований паркан металева сітка-рабиця. При огляді вікна заднього боку будинку знаходиться вікно 3х1 м, яке складається з трьох двійних вікон. У середньому вікні виявлено пошкодження першого скла, довжиною 60 см. При огляді бокового пластикового вікна в спальні зазначеного будинку, яке має розмір 1,5х1,5 м, яке складається з вікна і квартирки, в останній виявлено розбитий склопакет квартирки, розміром 1,5х80 см. Всередині квартирки знаходяться розбиті частки скла. На відстані 1,5 м від вікна знаходиться силікатної цегли білого кольору. На шифері знаходяться фрагменти пластику білого з коричневим кольорами неправильної геометричної форми у кількості 5 шт., які були вилучені до Дніпровського ВП. Поруч із пластиком знаходяться металеві вила з дерев`яною ручкою довжиною 700 мм, які були вилучені до Дніпровського ВП;

?Характеризуючими даними ОСОБА_8 (а.с. 59-66, 94);

?Даними висновку судово-психіатричної експертизи № 176 від 07 вересня 2017 року (а.с. 114-117), згідно якого ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в теперішній час змішаний розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналіз наведених вище доказів, суд вважає належними та допустимими.

Свідок ОСОБА_13 відмовилась від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України, оскільки обвинувачений є її рідним братом.

Стороною обвинувачення були заявлені свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , однак явка останніх в судове засідання так і не була забезпечена, а ухвала суду про привід залишилася без виконання. В судовому засіданні прокурор відмовився від зазначених свідків і вважав за можливе закінчувати розгляд кримінального провадження без вищевказаних свідків.

За ухвалою суду, постановленою у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 371 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, з урахуванням положень ст. ст. 22, 26 КПК України, суд вважає за можливе закінчити розгляд кримінального провадження без допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які неодноразово викликалися у судові засідання як рекомендованим поштовим відправленням так і примусово, шляхом застосування приводу.

Показання потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є незмінними та послідовними, узгоджуються між собою, доповнюють та не суперечать один одному, узгоджуються з іншими доказами у їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні. Тому у суду відсутні підстави ставити показання потерпілих і свідків та досліджені докази під сумнів, у зв`язку із чим суд приймає їх за основу як належні та допустимі докази.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у даному вироку, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_8 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року) та в п.150 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року (остаточне 21.07.2011 року), в яких зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що ОСОБА_8 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебував на обліку у лікаря нарколога до 2004 року (знятий з обліку по засудженню), обліку та нагляду у лікарів нарколога та психіатра не підлягає, хворіє на вегетосудинну дистонію по гіпертонічному типу та туберкульоз, задовільно характеризується за місцем мешкання, неповнолітніх дітей не має, не працює, до скоєного ставиться негативно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 за № 142 від 09 січня 2018 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб високий, тому орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо, суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на останнього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_8 в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, у вигляді обмеження волі із звільненням від відбування покарання згідно ст.75 КК України та покладенням обов'язків згідно ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов в якому останній просить стягнути з ОСОБА_8 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 2600,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 позов ОСОБА_5 не визнав у повному обсязі.
Оскільки будь-яких документально підтверджених доказів (квитанцій, чеків, тощо), понесених потерпілим ОСОБА_5 збитків суду не надано, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає та роз`яснити що це не позбавляє права останнього, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_8 обов`язок: не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ у справі - вила, що зберігаються в камері схову речових доказів Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області (а.с. 29) - знищити.

Речові докази у справі фрагменти пластика, що зберігаються в камері схову речових доказів Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області (а.с. 55) - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1