Справа № 397/418/18
н/п : 1-кп/397/80/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2018 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.01.2018 року за № 0000041, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілля Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
за участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, 12.01.2018 року у вечірній час (точного часу під час судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 прибув у гості до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час перебувала ОСОБА_8 і з якою у ОСОБА_4 виникла словесна сварка. Під час вказаної сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи на відстані близько 1 м від ОСОБА_8 , яка сиділа на підлозі, діючи умисно і цілеспрямовано, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи фізичну перевагу над потерпілою, не маючи на меті позбавлення її життя, але розуміючи наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар лівою ногою в область правого ока.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді субкон`юнктивального розриву склери, крововиливу, травматичної катаракти правого ока, крововиливу у праву гайморову пазуху, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12 від 12.02.2018 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, щиро каявся та пояснив суду, що 12.01.2018 року у вечірній час, перебуваючи в гостях у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , під час виниклої з ОСОБА_8 словесної сварки, наніс останній один удар лівою ногою в область правого ока. Цивільний позов потерпілої не визнав.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що 12.01.2018 року у вечірній час, під час її перебування в гостях в ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , у неї виникла словесна сварка з ОСОБА_4 , під час якої останній наніс їй один удар ногою в область правого ока, а після цього ще один удар в обличчя. Внаслідок завданого обвинуваченим удару в праве око, через деякий час вона його втратила, у зв?язку з чим звернулася у кримінальному провадженні з цивільним позовом про стягнення із ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Зазначала, що витратила досить значну суму на лікування, приблизно 10000 грн., але жодних доказів цього у неї не збереглося. Зазначила, що розрахунок моральної шкоди полягає у майбутніх витратах на лікування, а також в моральних стражданнях, які вона змушена понести внаслідок втрати ока, тому оцінює його в 50000 грн.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10 підтримав свій висновок судово-медичної експертизи та пояснив, що дійсно внаслідок завдання удару обвинуваченим потерпілій, остання отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.

У той же час, як зазначено у його висновку і як він запевнив суд, втрата ока не перебуває у причинному зв?язку із нанесенням обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень. Втрата ока сталася через несвоєчасне звернення потерпілої за медичною допомогою, тобто саме через її поведінку. У разі своєчасного звернення потерпілої за медичною допомогою, до вищевказаних наслідків діяння обвинуваченого не призвели б.

Вина обвинуваченого підтверджується також зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами:

-витягом з ЄРДР, згідно якого 17.01.2018 року були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, згідно яких: 12.01.2018 року приблизно 18.00 год. ОСОБА_4 наніс умисні легкі тілесні ушкодження, спричинивши короткочасний розлад здоров?я ОСОБА_8 (а.к.п. 1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 повідомила про нанесення їй невідомою особою 12.01.2018 року приблизно 19.00 год. тілесних ушкоджень (а.к.п. 6);

-протоколом огляду місця події від 17.01.2018 року, відповідно до якого було оглянуто в присутності понятих домоволодіння АДРЕСА_3 . На місці огляду було виявлено плями бурого кольору (а.к.п. 9-12);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2018 року, під час якого потерпіла ОСОБА_8 показала та розповіла як ОСОБА_4 наносив їй тілесні ушкодження (а.к.п. 17-21);

-висновком експерта № 12 від 21.02.2018 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді субкон?юктивального розриву склери, крововиливу, травматичної катаракти правого ока, крововиливу в праву гайморову пазуху. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від не менш 1-ої травматичної дії тупого предмету та можуть відповідати часу вказаному у фабулі постанови. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров?я. Відповідно методичних вказівок п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, наслідки ушкодження, що зумовлено не власним характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, в даному випадку пізнє звертання за медичною допомогою, що привело до гнійного запалення м?яких тканин в ділянці ока та ока і в послідуючому видаленню ока. Між травмою та видаленням ока прямого причинного зв?язку немає (а.к.п. 25-26);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.03.2018 року, згідно якого ОСОБА_4 показав та розказав, як наніс удар лівою ногою в область ока ОСОБА_8 (а.к.п. 52-55);

-висновком експерта № 21 від 29.03.2018 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді субкон?юктивального розриву склери, крововиливу, травматичної катаракти правого ока, крововиливу в праву гайморову пазуху, які утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею і могли утворитися за обставин, на які вказують в протоколах проведення слідчих експериментів за участі потерпілої та обвинуваченого (а.к.п. 59-60).

У зв?язку з повним визнанням вини обвинуваченим, у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту не наполягали на допиті свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Тому суд, за згодою учасників процесу, враховуючи позицію прокурора, потерпілої та обвинуваченого, його повне визнання вини, провів судовий розгляд без допиту свідків, проти чого не заперечував насамперед обвинувачений і потерпіла.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочину невеликої тяжкості.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 є повнолітній, осудний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не працює, не одружений.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих громадян середній; виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.

Даний висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений характеризується позитивно, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, скарги на нього до сільської ради не надходили, проживає за рахунок тимчасових підробітків та пенсії батька.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, висновку органу пробації, а також враховуючи з показів обвинуваченого, що у нього є тимчасові заробітки, оскільки підробляє на будівництві в м. Києві, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов?язаний на основі всебічного, повного й об?єктивного дослідження обставин справи з?ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв?язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
У позовній заяві позивач зазначила, що витратила на лікування внаслідок неправомірних дій обвинуваченого 10000 грн., а тому і просила стягнути вказану суму з обвинуваченого.

Проте, потерпілою не надано суду жодного будь-якого доказу про вартість витрат, які здійснені нею на лікування, а тому у задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Так, потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. посилаючись на те, що вчиненим злочином вона втратила праве око, у зв?язку з цим їй встановлена третя група інвалідності, у подальшому вона зазнаватиме моральних страждань у зв?язку з відсутністю ока, а також, що їй в подальшому для лікування та реабілітації необхідні вказані кошти.

Однак, суд не погоджується категорично з такими твердженнями потерпілої, оскільки, як зазначалося вище згідно висновку експерта і його пояснень, наданих у судовому засіданні, втрата ока сталася через бездіяльність самої потерпілої, така втрата не перебуває у причинному зв?язку із нанесеним їй тілесним ушкодженням і подальшою втратою ока, тобто удар, який завдав обвинувачений потерпілій у праве око, не призвів до його втрати, а до його втрати призвела байдужість потерпілої, яка своєчасно не звернулася за медичною допомогою, досить тривалий час просто терпіла біль (потерпіла у судовому засіданні пояснювала, що вже на наступний день після події злочину, у неї була біль в області правого ока) тощо.

Разом з тим, суд погоджується з твердженнями потерпілої, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину і до звернення її до лікарні, остання перенесла фізичні страждання, порушився звичний для неї уклад життя, плани та суспільні зв`язки, а тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є занадто завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей потерпілої, а тому, розмір моральної шкоди слід стягнути частково, у сумі 1000 грн.

На думку суду, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілою моральних страждань внаслідок вчиненого злочину і до звернення за медичною допомогою, а також відповідає критеріям розумності та справедливості. Також, часткове задоволення позову у кримінальному провадженні не перешкоджає для звернення до суду потерпілої в порядку цивільного судочинства, з обґрунтуванням характеру та обсягу страждань, які зазнала остання внаслідок вчиненого відносно неї злочину.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

Копія вірна:

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1