Справа № 438/286/17
Номер провадження 1-кп/438/11/2018
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу

17 жовтня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області у складі у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Бориславі Львівської області кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000978 від 28.12.2016, № 0000111 від 18 лютого 2017 року

клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, раніш судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 17 грудня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 , ч.3 ст.185 КК України,

за участі учасників судового розгляду прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

у провадженні суду знаходиться вищезгадане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , покликаючись на те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 , ч.3 ст.185 КК України, раніше судимий, звільнений з місць позбавлення волі по відбутті міри покарання 15 жовтня 2013 року, на шлях виправлення не став, підозрюється у вчиненні аналогічних кримінальні правопорушення проти власності, переховується від суду, не працює, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Визнає, що винен оскільки уникав явку до суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд клопотання прокурора задовольняє з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

29 березня 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Ухвалою про призначення підготовчого провадження від 03 квітня 2017 року призначено судовий розгляд на 10 квітня 2017 року.

Крім цього 07 березня 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою суду дані кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового слідства не обирався.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.3 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Він має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує право кожного на свободу та особисту недоторканність, частина 1 (пункт с) цієї статті дозволяє законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Частина 3 цієї статті вказує, що кожен, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Тримання під вартою відповідно до підпункту с пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів за і проти звільнення.

Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати ув`язнення.

При розгляді клопотання доведено наявність обставин обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середнього та тяжкого злочину, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, під час судового розгляду.

Проте обвинувачений ОСОБА_3 23 червня 2017 року, 24 липня 2017 року, 17 серпня 2017 року, 12 жовтня 2017 року, 9 листопада 2017 року, 30 листопада 2017 року, 23 лютого 2018 року, 22 березня 2018 року, 24 квітня 2018 року, 16 серпня 2018 року, 18 вересня 2018 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового розгляду без поважних причин не з`являвся в судові засідання Бориславського міського суду. Судом відповідно виносились ухвали на привід обвинуваченого, які не виконувались працівниками поліції через відсутність обвинуваченого за місцем проживання.

Крім цього, судом двічі обвинувачений ОСОБА_3 оголошувався в розшук, зокрема ухвалами від 17 серпня 2017 року та 01 червня 2018 року. Після виконання ухвали про розшук продовжував переховуватись від суду.

Таким чином, оскільки на даний час триває судове розгляд у кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_3 , раніш судимий вироком Бориславського міського суду Львівської області від 17 грудня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, маючи непогашену судимість відповідно до ст. 89 КК України, на шлях виправлення не став, повторно вчинив кримінальні правопорушення проти власності, за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі, ухиляється від суду, перебував у розшуку, суд погоджується із доводами прокурора про те, що на даний час існують ризики визначені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу.

За таких підстав подання про обрання ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підлягає задоволенню.

Разом із тим, згідно положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з умовою достатньої гарантії виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і не може бути завідомо непомірним для нього, а відповідно ч. 5 ст. 182 цього Кодексу розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене, при визначенні розміру застави, суд беручи до уваги суспільну небезпеку злочинів, в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, а також беручи до уваги матеріальний стан, приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 74 460 гривень.

Керуючись положеннями ч.4 ст. 183 КПК України, суд вбачає за необхідне зазначити, що в разі внесення застави на обвинуваченого будуть покладені обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися з м.Борислава без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками по справі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182 - 184, 331 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, міру запобіжного заходу тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області запобіжного заходу тримання під вартою обчислювати з моменту взяття його під варту із залу суду, тобто з 17 жовтня 2018 року по 16 грудня 2018 року.

Визначити розмір застави в сумі 74 460 гривень.

Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за викликом до суду; не відлучатися з м.Борислава без суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками по справі.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику СІЗО УДПСУ в Львівській області для виконання.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий : суддя ОСОБА_1