Справа № 214/2462/15-к
1-кп/214/38/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по

кримінальному провадженню №00001085 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, по якому провадження здійснюється судом присяжних, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник подав до суду клопотання, в якому просить: змінити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання вказує наступне. 15 листопада 2014 року слідчим суддею Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 була винесена ухвала, якою застосований запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до обвинуваченого слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вказує, що суддею повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного або обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 стверджує, що він не намагатиметься переховуватися від слідства та суду, тиснути на потерпілих та свідків, змінювати, спотворювати чи знищувати будь-які речі та документи, які мають відношення до даного кримінального провадження.

ОСОБА_5 , є хворою людиною, за час тримання під вартою у більш ніж за 3,5 роки значно погіршився стан його здоров`я, що підтверджується інформаційним повідомленням в.о. начальника МСЧ КУВП №3 ОСОБА_7 (вих. №к-3/19-1789) та копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення з 20.02.2017-13.03.2017 рр. та з 14.03.2017-16.03.2017 рр., відповідно до яких, обвинувачений ОСОБА_5 , після численних скарг на погане самопочуття був госпіталізований до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР», де йому був поставлений діагноз ЖКБ; хронічний калькульозний холецистит; холедохолітіаз; механічна жовтуха; холангіт; хронічний вірусний гепатит С та де останній був прооперований по медичним показникам. 14.03.2017 р. ОСОБА_5 був повторно госпіталізований до вищевказаної лікарні з діагнозом при виписці в`ялогранулююча рана передньої черевної стінки; функціональний дренаж холедоха; хронічний вірусний гепатит С. Зазначає, що з кожним днем перебування в установі виконання покарань стан здоров`я ОСОБА_5 погіршується, належну медичну допомогу в стінах даної установи він не отримує, що призвело до незворотних процесів в його організмі та в подальшому може призвести і до смерті.

Відповідно до лікарських призначень, ОСОБА_5 необхідно дотримуватися дієти, контролювати показники рівню білорубіну, на протязі кількох місяців отримувати певні медичні препарати та обстежуватися у хірурга поліклініки. Жодних з перелічених рекомендації обвинувачений не може дотримуватися в умовах КСІ. Через неможливість дотримуватися рекомендації лікарів, на сьогоднішній день у ОСОБА_5 , відповідно до останніх медичних висновків, занадто високий рівень білорубіна та концентрується вільна рідина в черевній порожнині.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, ОСОБА_5 має захворювання вірусного гепатиту С, жовче-камена хвороба, запалення жовчного міхура. Наслідки хронічного гепатиту будуть виражатися в постійній втомі, дискомфорті правого підребер`я, схуднені, нудоті, запаморочені, деформації фаланг пальців та нігтів. Під час запаморочення у хворого падає артеріальний тиск необхідно негайна госпіталізація до лікувального закладу. В майбутньому виникає погіршення кровопостачання шлунка та 12-персного кишковику, яке загрожує проявами ерозії та слизової оболонки вищевказаних органів; враження головного мозку та всієї нервової системи проявляється психічною та рухливою дісфункцією, печінковою комою. Напружений асцит - надлишкове знаходження рідини в черевній порожнині внаслідок порушення кровотоку та перебудування тканини печінки. При подальших випадках ускладнення на тлі вторинного бактеріального запалення виникає спонтанний перитоніт: приступи різких болей у черевній порожнині, підвищення температури, нарощення симптомів енцефалопатії. На тлі переродження клітин печінки - виникає рак печінки. Хронічний гепатит С повністю лікуванню не підлягає, можливо лише за допомогою лікарських препаратів уповільнити його протікання.

Причиною захворювання жовче-каменої хвороби, запалення жовчного міхура, механічної жовтухи - була в наявності конкрементів (каменів) в порожнині жовчного міхура, які перекривали його просвіт. Сторона захисту впевнена, що в разі вчасного звертання до лікарської установи та при правильному медичному лікуванню - можна було б уникнути того діагноза, який встановлено та підтверджено експертами. Без надання кваліфікованої медичної допомоги вірусний гепатит С може призвести до більшого погіршення стану здоров`я.

Зазначає, що ОСОБА_5 бажає пройти курс повноцінного лікування та реабілітації у відповідних фахівців для поліпшення стану свого здоров`я.

Звертає увагу на той факт, що в Дніпропетровському відділі поліції перебуває кримінальне провадження в якому висунуто підозру ОСОБА_8 за ч.3 ст.286 КК України. Останньому, не дивлячись на ряд захворювань на які він страждав, було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 05.05.2018 року з офіційних джерел стало відомо, що підозрюваному ОСОБА_9 в цей день близько 10 год. 15 хв. стало погано і він попрохав співкамерника викликати доктора. Але коли до камери ввійшов медичний персонал, то виявили підозрюваного вже без ознак життя. попередня причина смерті - гостра серцева недостатність. Прес-секретар заступника міністра юстиції ОСОБА_10 повідомив, що смерть ОСОБА_11 в КСІ кваліфікується як природня. Він, захисник дуже стережеться того, що така ж сама ситуація може статися і з обвинуваченим ОСОБА_5 , якому в черговий час вчасно не нададуть медичної допомоги, чи навпаки будуть утримувати під вартою без належного лікування та обслідування.

Вказує, що прокурором не наведено жодного достатнього доказу, а лише самі припущення відносно того, що існують ризики з приводу перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального провадження та незаконний вплив на свідків, потерпілих та ін. Потерпілі та свідки в кримінальному провадженні вже допитані, а тому ризик впливу на них втратив свою актуальність. Якщо вести мову про свідка, який не з`являється до залу судових засідань, начебто з причин пов`язаних з страхом перед стороною захисту, просить звернути увагу на той факт, що привід свідка не виконується належним чином, прокурор говорить про несинінтниці, які жодним чином не пов`язані з волевиявленням свідка та не знаходять свого підтвердження в судовому засіданні (погрози зі сторони захисту). Вказує, що якщо сторона обвинувачення, маючи потужній адміністративний ресурс, не може встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_12 , тоді як ОСОБА_5 , перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті зможе знайти останнього свідка та вплинути на його покази.

Вказує, що прокурор не один раз вказує про відсутність коштів для існування обвинуваченого та акцентує увагу на непрацевлаштованість останнього на момент затримання. Звертає увагу на той факт, що не один свідок підтвердив обставину працевлаштування обвинуваченого водієм на маршрутному таксі. Стороні захисту вдалося отримати дорожні листи, які датовані вереснем місяцем 2014 року, які підтверджують трудову зайнятість ОСОБА_5 .

Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого.

Прокурор обґрунтовує свою думку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на тяжкості вчиненого злочину. Зауважує, що не може бути підставою для обрання чи продовження запобіжного заходу посилання на в майбутньому винесений вирок. Вважає, що та кваліфікація, яка існує на сьогоднішній день, втрачає свою об`єктивність та нічим не підтверджується. ОСОБА_5 частково визнає провину у пред`явленому обвинуваченні, але не згоден з тією кваліфікацією, яку намагається обґрунтувати сторона обвинувачення. Вказує, що якби ОСОБА_5 дійсно йшов на умисний злочин, пов`язаний з позбавленням життя іншої людини, то чи брав би він із собою свідка ( ОСОБА_13 ), який міг все бачити, не погоджуючи з останнім свої дії. Навпаки, якби обвинувачений мав ми на меті вбити ОСОБА_14 та заволодіти його транспортним засобом, то він ніколи б не пішов на цей злочин, взявши із собою сторонню особу, виходячи з тих міркувань, що стороння особа може завадити вчиненню злочину, не дати довести запланованого до кінця, або в майбутньому повідомити в правоохоронні органи про злочин та викрити його. Зауважує, що як мовчав ОСОБА_5 про злочин, так і мовчав і ОСОБА_15 , не викриваючи першого, а надав покази тільки після того як до нього навідалися працівники правоохоронних органів.

Вказує, що попереду ще довгий час судового слідства і суду необхідно буде розібратися і оцінити всю доказову базу. Просить не забувати, та ігнорувати той факт, що ОСОБА_5 перебуває під вартою майже сім років (з урахуванням Закону «Савченко»), а суд намагається організувати явку до суду свідків, визначитися з колегією та узгодити дати судових засідань з врахуванням відпусток учасників судового засідання.

Вказує, що навіть потерпіла ОСОБА_16 не заперечує проти зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що є всі підстави вважати, що зазначені факти дають змогу об`єктивно розцінювати відсутність ризиків, зазначених ст.177 КПК України, та дають змогу змінити обраний запобіжний захід на більш м`який, а саме, на домашній арешт.

Згідно ст.181 КПК України запобіжним заходом також є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні захисник підтримав своє клопотання. Крім того, пояснив, що свідок по справі ОСОБА_12 тривалий час не з`являється до суду, без його допиту закінчити розгляд справи неможливо. Обвинувачений до взяття під варту працював неофіційно, вину визнає частково. Вказує, що на його погляд, поведінка ОСОБА_5 , який маючи намір вчинити вбивство, запросив свідка є нелогічною. Потерпіла з порозумінням ставиться до ОСОБА_5 . Характер справи такий, що вона буде розглядатися ще тривалий час. Просить врахувати, що у ОСОБА_5 є дитина, батьком якої він зазначений офіційно та дитина, відносно якої, він не зазначений батьком. Просить визначити місцем домашнього арешту квартиру АДРЕСА_1 , де проживають батьки обвинуваченого, його дитина та мати цієї дитини. Саме ця адреса, як місце проживання ОСОБА_5 , визначена прокурором в обвинувальному акті. Він, захисник, на прохання батьків ОСОБА_5 передав він них 5000 грн. потерпілій ОСОБА_16 в рахунок відшкодування завданої шкоди. Також пояснив, що офіційного оформлення трудових відносин не сталося не з вини ОСОБА_5 В березні 2018 року в установі покарання ОСОБА_5 надавалася медична допомога медичним закладом «Медиком», послуги якої оплатили батьки обвинуваченого.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання та зазначив, що ОСОБА_14 помер від нанесених ним, обвинуваченим ударів, він, обвинувачений, заволодів автомобілем, про ці свої дії жалкує.

Прокурор у судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання, вважає його необґрунтованим, наполягає, що ризики, які визначалися раніше, збереглися. Також зазначив, що стан здоров`я обвинуваченого не впливає на ці ризики, останній за станом здоров`я може приймати участь у судових засіданнях, законом гарантовано надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою. Звертає увагу, що обвинувачений не має офіційного джерела доходів, надані стороною маршрутні листи не підтверджують працевлаштування останнього. Обвинувачений зареєстрований в с. Володимирівка, тому підстав визначати йому місце домашнього арешту за місцем проживання його батьків, не мається. Вказує, що у ОСОБА_5 є дитина, але останній притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Чи дійсно в умовах слідчого ізолятору помер ОСОБА_17 , не знає. Вважає, що до спеціалізованої лікувальної установи ОСОБА_5 може бути направлений лише після постановлення вироку.

Потерпіла ОСОБА_16 у судове засідання не прибула. При цьому подала заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що клопотання про зміну запобіжного заходу підтримала та просить звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Потерпілий ОСОБА_18 про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, до суду не прибув.

Під час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу, судом були досліджені надані захисту докази. Так, були досліджені маршрутні листи, відповідно до яких ОСОБА_5 на маршруті №240 керував автомобілем 2, 4, 5, 16, 19, 20, 24, 25 вересня 2014 року.

З результатів обстеження, проведеного медичним закладом «Медиком», вбачається, що 23 березня 2018 року був обстежений ОСОБА_5 , у останнього визначене захворювання печінки.

Згідно заяви від 8 травня 2018 року потерпіла ОСОБА_16 не заперечує проти заміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Як вбачається з розписки, 12 травня 2018 року ОСОБА_16 отримала в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Також судом були досліджені докази, надані стороною обвинувачення. Так, з повідомлення вбачається, що 10 лютого 2017 року ОСОБА_5 , у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, був госпіталізований до міської лікарні №8 та прооперований, 14 березня 2017 року повторно був госпіталізований до міської лікарні №8. З 16 березня 2017 року ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічного вірусного гепатиту С, післяопераційної грижі передньої лінії животу, потребує хірургічного лікування в плановому порядку. Станом на 11 травня 2018 року стан здоров`я ОСОБА_5 розцінюється як умовно-задовільний, останній може приймати участь у судових засіданнях, після розгляду справи та вступу вироку до законної сили ОСОБА_5 буде направлений на лікування до спеціалізованої лікарні Держаної кримінально-виконавчої служби.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони захисту, має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно ст. 201 КПК України, обвинувачений, його захисник, мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.б, 289 ч.3 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

15 листопада 2014 року ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області, відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.
Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що зазначені особи будуть намагатися ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 судом було встановлено, що маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тобто що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити докази та вплинути на свідків; може вчинити новий злочин. Також судом було зазначено, що врахована особа обвинуваченого та його репутація.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд також враховує, що по справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини 10 лютого 2011 року висловив думку про те, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Крім того, суд бере до уваги, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.
Суд приходить до переконання, що у судовому засіданні на підставі наданих стороною захисту доказів встановлено, що після обрання обвинуваченому запобіжного заходу, ступень ризиків, які були встановлені судом, змінився.

У судовому засіданні на підставі наданих стороною захисту доказів встановлено, що ОСОБА_5 до притягнення до кримінальної відповідальності по даній справі позитивно характеризувався за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , позитивно характеризувався за місцем попередньої роботи, має доньку 2009 року народження, працював без офіційного оформлення трудових відносин, мати його дитини та він проживали разом з його батьками.

Також встановлено, що ОСОБА_5 страждає хронічним захворюванням. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 має захворювання вірусного гепатиту С, жовчо-кам`яна хвороба, запалення жовчного міхура: хронічний гепатит С повністю лікуванню не підлягає, можливо лише за допомогою лікарських препаратів уповільнити його протікання. Як встановлено, ОСОБА_5 внаслідок погіршення здоров`я в лютому та березні 2017 року, поміщувався на лікування поза межами установи попереднього ув`язнення, на даний час потребує проведення операції, лікування в спеціалізованої установі, але оперативне лікування йому не проведено, поміщення до спеціалізованої установи відтерміновано до винесення по справі вироку. Також є загальновідомим той факт, що 5 травня 2018 року в ДУ «Криворізька установа покарань (№3)» настала смерть підозрюваного ОСОБА_19 , якому близько 10 год. 15 хв. стало погано і він попрохав співкамерника викликати доктора, але коли до камери ввійшов медичний персонал, то виявили підозрюваного вже без ознак життя, прес-секретар заступника міністра юстиції повідомив, що смерть ОСОБА_11 в КСІ кваліфікується як природна. Тому застереження захисника про те, що в умовах установи виконання покарань не надається належна медична допомога і ця обставина може привести до негативних наслідків щодо життя обвинуваченого, не позбавлені підґрунтя.

Також встановлено, що родичі обвинуваченого частково, в сумі 5000 грн., відшкодували завдану потерпілій ОСОБА_16 шкоду.

Також судом встановлено, що родичі обвинуваченого проявляють турботу про стан його здоров`я, оплачують його медичне обстеження.

Прокурором не доведено, що обвинувачений на протязі останнього часу погрожує потерпілим або свідкам.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, так як був засуджений в 2013 році за ухилення від сплати аліментів, спростовуються тим, що родичі обвинуваченого проявляють турботу про нього, відшкодували шкоду.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений не мав заробітку, спростовуються наданими у судовому засіданні доказами про те, що ОСОБА_5 працював водієм маршрутного таксі.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_5 не проживав за адресою: АДРЕСА_2 , спростовується змістом обвинувального акту, в якому ця адреса зазначена як місце проживання обвинуваченого, характеристикою, в якій зазначена ця адреса, як місце проживання обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що на даний час не існує такого, передбаченого ст. 177 КПК України ризику, визначеного судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, як наявність підстав вважати, що обвинувачений вчинить новий злочин. При цьому суд враховує, що обвинувачений визнає ту обставину, що завдав смерть потерпілому ОСОБА_14 та заволодів транспортним засобом, у чому кається, його родичами вжиті заходи для відшкодування шкоди, завданої потерпілій, обвинувачений страждає на невиліковне захворювання.

Раніше, продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд враховував, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вчинив ще інший злочин. На даний час стороною захисту надані докази, що обвинувачений визнає ту обставину, що завдав смерть потерпілому ОСОБА_14 та заволодів транспортним засобом, у чому кається, його родичами вжиті заходи для відшкодування шкоди, завданої потерпілій, обвинувачений страждає на невиліковне захворювання.

Раніше, продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд визначав такий ризик, що обвинувачений може вплинути на свідка ОСОБА_15 . На даний час встановлено, що родичами обвинуваченого вжиті заходи для відшкодування шкоди, завданої потерпілій, що потерпіла ОСОБА_14 під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу в своїй добровільній заяві від 8 травня 2018 року та 10 травня 2018 року, тобто ще до відшкодування їй шкоди, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід. Таке ставлення потерпілої свідчить, що не існує реальних підстав вважати, що обвинувачений буде впливати на неї, іншого потерпілого, свідків. Суд також враховує, що обвинувачений не заперечує факту завдання смерті ОСОБА_14 . Тому суд, з урахуванням викладеного, приходить до переконання, що на даний час не існує такого, передбаченого ст. 177 КПК України ризику, як наявність підстав вважати, що обвинувачений буде впливати на свідків, потерпілих, знищити докази.

Разом з тим, приймаючи до уваги тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає, що є наявним ризик того, що обвинувачений, побоюючись покарання в разі визнання його винним, може ухилитися від суду. Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Суд враховує, що на даний час стороною обвинувачення не надано суду вагомих доказів, які безпосередньо вказують на те, що обвинувачений мав намір застосувавши до ОСОБА_14 небезпечне насильство, незаконно заволодіти автомобілем, завдати смерть потерпілому. Разом з тим, показання обвинуваченого про те, що він, виїжджаючи з потерпілим за межі міста не мав намір завдавати смерть потерпілому, певною мірою узгоджуються з тією обставиною, що ОСОБА_5 запросив разом з ним та потерпілим поїхати свідка ОСОБА_15 та показаннями останнього про те, що по дорозі до місця події ОСОБА_14 та ОСОБА_5 спілкувалася між собою як друзі, ніякого конфлікту не було. Таким чином, твердження захисника про те, що якби ОСОБА_5 дійсно мав намір вчинити умисний злочин, пов`язаний з позбавленням життя іншої людини, то він не став брати з собою вказаного свідка, суд знаходить таким, що має певне логічне підґрунтя. Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.б. 289 ч.3 КК України на даний час не знайшло свого переконливого підтвердження.

Обвинувачений раніше судимий, має малолітню дитину, його родичами частково відшкодована завдану потерпілій ОСОБА_16 моральна шкода, страждає хронічним невиліковним захворюванням, працював, позитивно характеризується за місцем проживання та попередньої роботи, родичі обвинуваченого проявляють про нього турботу. На переконання суду, вказані обставини в своїй сукупності свідчать про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, виключають можливість вчинення ним нового злочину, впливу на потерпілих, свідків. Ці обставини, на переконання суду, обумовлюють гарантії того, що обвинувачений буде з`являтися на судове засідання.
Також суду бере до уваги, що розгляд справи має тривалий характер, обвинувачений перебуває під вартою понад 3 роки 6 місяців.
Суд приходить до переконання, що на даний час, з урахуванням ставлення потерпілої ОСОБА_16 до зміни запобіжного заходу обвинуваченому, часткового відшкодування їй шкоди, не існує виняткових та вагомих причин для продовження тримання ОСОБА_5 під вартою. Складність справи та серйозність обвинувачення, яке на даний час не підтверджене переконливими доказами, суд не вважає достатніми причинами для тримання ОСОБА_5 під вартою протягом досить тривалого строку. При цьому суд приймає до уваги, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, наявності передбаченого ст. 177 КПК України ризику, а саме, що ОСОБА_5 може ухилитися від суду, даних про особу обвинуваченого, приходячи до переконання, що на даний час не мається раніше визначеного судом ризику про те, що обвинувачений може вчинити новий злочин, що не мається такого ризику, як вплив на свідків, потерпілих, суд вважає, щодля запобігання встановленого судом ризику, достатнім буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.

Також суд бере до уваги, що подальше тримання під вартою ОСОБА_5 може призвести до настання значних негативних наслідків для його здоров`я.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідність у такому запобіжному заході як тримання під вартою відпала, процесуальну поведінку ОСОБА_5 забезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, а тому відносно обвинуваченого належить замінити раніше обраний запобіжний захід.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; зазначені обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Суд вважає, що на обвинуваченого, з урахуванням визначеного ризику, необхідно покласти наступні обов`язки: не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу; повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Також суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого електронний засіб контролю.

Дійшовши висновку про зміну запобіжного заходу, суд також враховує, що стороною обвинувачення не доведено, що існують інші ризики, крім визначеного судом ризику. Суд вважає, що сторона обвинувачення не довела, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не буде достатнім для запобіганню визначеного судом ризику.

Також суд вважає, що стороною обвинувачення не доведена доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про зміну запобіжного захисника - задовольнити.
Змінити обвинуваченом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати приміщення квартири АДРЕСА_1 цілодобово.

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Застосувати до обвинуваченого електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти негайно в залі суду, в даному випадку з ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Виконання ухвали покласти на Тернівський ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1