В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015199 від 09.11.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, без постійного місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 09.11.2017 приблизно о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна знаходився в ДП «Рітейл Центр» магазину «Фуршет», який розташований у м. Києві по вулиці Кибальчича, 11-А.
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи на меті власне незаконне збагачення, та він обрав об`єктом свого протиправного посягання продукти, що знаходились в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та впевнившись що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 підійшов до відділу «Чай, кава» та маючи на меті власне протиправне збагачення помістив із кошика котрий тримав при собі продукти харчування, а саме: 2 пачки сиру «Російський» вартістю 64 гривні 70 копійок, 3 пачки сиру «Кантрі» вартістю 102 гривні 90 копійок, 5 пачок масла «Вологодське Ферма» вартістю 156 гривні 75 копійок до кишень зовнішніх карманів куртки в котру був одягнений, чим спричинив ДП «Рітейл Центр» матеріального збитку на загальну суму у розмірі 324 гривні 35 копійок.
В подальшому ОСОБА_5 не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення та щиро розкаявся у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11.11.2013 з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин синдром залежності; має постійне місце проживання, прийнятну характеристику за місцем відбування покарання, спосіб життя (раніше судимий, не одружений, не працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу слід визначити у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків з числа регламентованих ч. 5 т. 194 КПК України до набрання вироком законної сили.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи до набрання вироком законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015199 від 09.11.2017 залишити у володінні власника.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1