Провадження № 11-кп/792/512/18
Справа № 677/1685/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000188 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Красилівського районного суду від 1 червня 2018 року,-

В с т а н о в и л а :

Вироком Красилівського районного суду від 1 червня 2018 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини за контрактом, водія-електрика 4 стартової батареї 2 ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата, неодруженого, утриманців не має, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання його попереднє ув`язнення з 19 по 21 серпня 2017 року включно.

Ухвалено стягнути процесуальні витрати у провадженні на користь держави (одержувач УК у Красилівському районі/24060300, , МФО 815013, балансовий рахунок 0279, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області) з ОСОБА_9 в сумі 4502,12 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 381920,75 грн. відшкодування моральної шкоди.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2017 на автомобіль «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 скасовано.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_9 19.08.2017 приблизно о 02:45 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення п.п. 31.4, 31.4.1 (а), 31.4.5 (а, г), 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 № 1306 (надалі ПДР) керував належним йому автомобілем «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , із несправною ходовою частиною, що полягає у значному експлуатаційному зношуванні шин обох передніх коліс, залишкова висота протектора яких 1,4 мм праве та 1,2 мм ліве, відповідно, та заднього лівого колеса з оголенням корду, встановленням на задню вісь шин різних моделей, з різними типами малюнків протектора, а також несправною гальмівною системою, що полягає у внесенні конструктивних змін у конструкцію гальмових механізмів переднього правого колеса, а саме встановлення додаткової металевої пластини не передбаченої конструкцією автомобіля та заднього лівого колеса, що полягає у відсутності гальмового супорта з гальмовими колодками, рухався у м. Красилові по вул. Перемоги у напрямку до вул. Грушевського, зі швидкістю приблизно 100 км/год., де дозволена швидкість транспортних засобів не більше 60 км/год.
Продовжуючи свій рух за кермом легкового автомобіля «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі швидкістю приблизно 100 км/год., по вул. Перемоги у вищевказаному напрямку, після виїзду із плавного повороту праворуч відносно напрямку його руху, який має проїзна частина зазначеної вулиці, ОСОБА_9 , діючи легковажно, порушуючи вимоги п. 2.3 (б) ПДР, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, продовжив своїми діями грубо порушувати вимоги п. 10.1 ПДР, а саме: перед початком зміни напрямку руху праворуч, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху праворуч, наїхав правими колесами на правий бордюрний камінь і як наслідок, втратив контроль над керуванням автомобіля «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив його занос на зустрічний напрямок руху, ліве узбіччя та лівий кювет, де транспортний засіб перекинувся та зупинився.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди громадянин ОСОБА_11 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: ран та саден голови, крововиливів під м`які покрови голови, переломів кісток основи та склепіння черепа, крововиливу під павутинну оболонку головного мозку та мозочка, закритого перелому нижньої щелепи, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.
Порушення водієм ОСОБА_9 вищевказаних вимог ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідками - спричиненням ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, посилаючись на невідповідність тяжкості призначеного покарання його особі, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, призначивши таке у виді 3 років позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням та встановленням іспитового строку.
На його думку, судом не враховано те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, як військовослужбовець за контрактом Збройних Сил України, який приймав участь в АТО, є особою молодого віку, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаюється у скоєному та добровільно відшкодовує спричинені злочином збитки.
Разом з тим, вважає, що висновки суду, викладені у вироку щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди не відповідають вимогам закону, оскільки є завищеними та непосильними до сплати, враховуючи його матеріальний стан і прибутки лише у вигляді заробітної плати. На його думку, суд проігнорував вказані обставини, невірно оцінив досліджені докази, що призвело до неправомірного завищення вказаних сум.

Прокурор військової прокуратури заперечує проти даної апеляційної скарги. Вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах та не оскаржується в апеляційній скарзі, як і не оспорюється кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в тому числі і у виді позбавлення волі, може бути прийняте судом з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, на підставі яких він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Разом з тим, сторона захисту не навела переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та можливість його виправлення, попередження вчинення нових злочинів при даних обставинах.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , судом взято до уваги те, що він визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину, наслідки, що настали у вигляді смерті молодої людини, потерпілого ОСОБА_11 , думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила призначити обвинуваченому покарання виключно у виді реального позбавлення волі.

Аналогічну позицію щодо призначення ОСОБА_9 покарання виключно у виді реального позбавлення волі підтримала потерпіла ОСОБА_7 і в процесі апеляційного розгляду.

Судом при призначенні ОСОБА_9 покарання взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким.

Суд також обґрунтовано визнав пом`якшуючими покарання обставинами те, що обвинувачений ОСОБА_9 розкаявся у вчиненому, приймав участь в антитерористичній операції, по місцю роботи та проживання характеризується виключно позитивно.

Разом з тим, місцевий суд, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, його особу, думку потерпілої, наслідки, які настали у вигляді смерті молодої людини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_9 слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами ближче до мінімального розміру, що є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_9 , при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
При цьому, судом були враховані ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення ОСОБА_9 явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

Посилання обвинуваченого та його захисника на визнання ОСОБА_9 своєї вини та часткове відшкодування збитків є формальним і фактично не враховує наслідки злочину.
Та обставина, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочини вчинив внаслідок необережності, а також частково відшкодував заподіяні злочином збитки, був учасником АТО, в даному випадку не є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому застосування до нього ст. 75 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

При перевірці законності рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, місцевим судом були встановлені дійсні обставини провадження та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

До таких висновків суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторона захисту посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди є підставними, оскільки дії ОСОБА_9 по позбавленню життя ОСОБА_11 є незаконними та протиправними.

Розмір такої шкоди, з врахуванням ступеня моральних страждань, порушення нормального способу життя потерпілої ОСОБА_7 , порушенням одного із основних конституційних прав права на життя, перенесеного сім`єю ОСОБА_12 стресу, яка втратила єдиного сина, з врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який працює та отримує доходи, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, суд визначив в розмірі 381920грн. 75 коп.
Зазначена сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілої є достатньою сатисфакцією.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :

Вироком Красилівського районного суду від 1 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2