Справа № 750/4116/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/588/2018
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000068 від 19.01.2018 року за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудка, Чернігівського району та області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цей злочин, із застосуванням ст. 69 КК України, призначено йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Процесуальні витрати у провадженні на залучення експертів в розмірі 286 грн. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, враховуючи наявність клопотання прокурора про його продовження, продовжено до набрання вироком законної сили з тими ж обмеженнями, тобто з забороною з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. залишати місце свого проживання, та залишено обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, У період часу з «16» год 00 хв. 18.01.2018 по «06» год. «00» хв. 19.01.2018, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття незамкненої вхідної хвіртки, проник на територію господарства АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед з чоловічою рамою марки «Україна» моделі «В-134», вартістю 700 грн., що належить ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність вини, просив вирок стосовно нього скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вказує, що судом першої інстанції помилково визнано пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як окремі пом`якшуючі обставини. Крім того, не враховано, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчиняв інші злочини в період іспитового строку, злочин вчинив, маючи не зняту та не погашену судимість. Також, не враховано, що майно повернуто потерпілій органами досудового розслідування. Не дана оцінка в повному обсязі досудовій доповіді органу пробації, щодо існування високого ризику вчинення ОСОБА_7 повторних злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката, які апеляційну скаргу прокурора визнали частково та просили призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, раніше судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, негативні характеристики відсутні, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочину.

Разом з тим, районним судом помилково визнані ці пом`якшуючи обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, на переконання колегії, судом першої інстанції не дана належна оцінка досудовій доповіді органу пробації, зокрема, з його висновку вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ОСОБА_7 раніше неодноразово був судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, обвинувачений належних висновків зі свого минулого не зробив, легковажно ставиться до відповідальності, що може настати, та не бажає ставати на шлях виправлення. Враховуючи викладене, уповноважений орган з питань пробації вважає, виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі не можливе, та може призвести до вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання, колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, раніше судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, досудову доповідь органу пробації, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочину.

Також взято до уваги, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, вчиняв інші злочини у період відбування іспитового строку, даний злочин скоїв, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення розбійного нападу, був засуджений до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, однак, не зважаючи на це, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин.

Крім того, колегія бере до уваги, що велосипед, який ОСОБА_7 викрав у потерпілої, повернуто останній органом досудового розслідування у результаті вжиття слідчих дій, а не добровільно обвинуваченим у якості відшкодування заподіяних збитків.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду у частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з постановленням нового вироку. При цьому підстав для застосування ст. 75 КК України, про що просили у судовому засіданні захисник та обвинувачений, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В решті зазначений вирок суду залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4