Ухвала
Іменем України
11 червня 2018 року

м. Київ
справа № 373/1158/17

провадження № 51- 6384 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням статті 69 КК на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання.
Також цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого на підставі вимог статті 89 КК, визнано винуватим та засуджено за частиною 3 статті 187 ККіз застосуванням статті 69 КК на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції закону від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_6 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01 травня по 29 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими і засуджено за злочин, вчинений за таких обставин.

26 квітня 2017 року приблизно о 12:00 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів проникли в приміщення офісу «Юридична консультація» (вул. Богдана Хмельницького, 97, кв. 1, м. Переяслав-Хмельницький) та, вчинивши напад на потерпілого ОСОБА_4 , поєднаний з насильством, небезпечним для його життя та здоров`я,шляхом використання спеціально підготовлених предметів, а саме: револьверу марки «SAFARI» РФ420 калібру 4,5 мм Флобер, ліхтарика з електрошокером та маски на голову з прорізами для очей, заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung» GTB5722 та коштами в сумі 500 грн, що належали потерпілому, спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 905 грн 25 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий ставить вимогу про зміну вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду шляхом застосування до засуджених положення статті 75 КК. На його думку, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, призначив засудженим покарання, яке є явно несправедливим через суворість, оскільки не відповідає встановленим обставинам кримінального провадження та даним про особи засуджених. Зокрема вказує що при особистих зустрічах засуджені постійно вибачаються за вчинене, матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано. ОСОБА_6 після зміни запобіжного заходу на домашній арешт влаштувався на роботу «Логістик Юніон» для того, щоб в першу чергу в повному обсязі відшкодувати як матеріальну, так і моральну шкоду потерпілому. Також під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції потерпілому стало відомо, що ОСОБА_6 намагався знайти будь-яку роботу, але майже більше року був безробітним, має хронічне захворювання та потребує стаціонарного лікування. Крім того, він повідомив потерпілому, що кошти, передані на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зайняв та повинен встигнути заробити та віддати борг до того, як йому призначать покарання. Зазначає, що ОСОБА_6 , нехтуючи особистим здоров`ям, намагається виправити всі негативні наслідки злочину. До того ж має на утриманні непрацездатних осіб: матір інваліда 2 групи, бабусю пенсійного віку та малолітню сестру. Наголошує, що всі ці дані про особу засудженого ОСОБА_6 залишилися поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій. Також потерпілий посилається на те, що ОСОБА_5 працевлаштувався на роботу, щоб відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду. Вказує, що засуджений утримує матір та бабусю, які є пенсіонерами та мають тяжкі хвороби, на що також, на його думку, не звернули уваги суди першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК, кваліфікація їхніх дій та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 3 статті 187 КК, у касаційній скарзі потерпілим не оспорюються та не заперечуються.
Доводи потерпілого про невідповідність призначеного засудженим покарання внаслідок суворості та можливість застосування до них положень статті 75 КК за вчинений злочин є неспроможними, з огляду на таке.
Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з частиною 1 статті 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженим покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 3 статті 187 КК, у виді позбавлення волі на строк 4 роки врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу засудженого ОСОБА_5 , а саме: останнійраніше не судимий; злочин вчинив уперше; на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває; має постійне місце проживання, де живе разом із матір`ю ОСОБА_7 , 1950 року народження, та бабусею ОСОБА_8 , 1926 року народження, яких утримує, оскільки вони є пенсіонерами та мають тяжкі хвороби; за місцем проживання характеризується позитивно, як неконфліктний, товариський, працьовитий та добропорядний громадянин, який постійно допомагає своїм рідним матеріально та по господарству, не схильний до порушень громадського порядку; офіційно працює на посаді комплектувальника товарів в ТОВ «ФУДКОМ» та за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, як відповідальний та старанний працівник, який завжди виконує поставлені завдання та доручення, а також як людина, яка користується повагою в трудовому колективі. В той же час районний суд також зважив на те, що саме ОСОБА_5 був ініціатором вчинення розбійного нападу на потерпілого та застосовував до останнього фізичне насильство під час нападу. Водночас суд першої інстанції звернув увагу і на те, що потерпілий просив засудженого суворо не карати.

Місцевий суд врахував дані про особу засудженого ОСОБА_6 , а саме: останній має постійне місце проживання, де живе разом із непрацездатною матір`ю ОСОБА_9 , яка є інвалідом 2 групи через загальне захворювання по зору, бабусею пенсіонером ОСОБА_10 , 1937 року народження, малолітньою сестрою ОСОБА_11 , 2012 року народження, які перебувають на його утриманні; за місцем проживання характеризується позитивно, як добропорядний, відповідальний та працьовитий громадянин, який постійно допомагає членам своєї родини, з якими проживає; на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває; здобув професію тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва; періодично займається суспільно корисною працею, зокрема виконував роботи з ремонту будівель школи та дитячого садка на підставі укладених з ним цивільно-правових договорів; офіційно працює на посаді молодшого комірника в ТОВ «Логістик Юніон» та за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як чесний, вимогливий та справедливий громадянин, відповідальний, сумлінний і старанний працівник, який завжди якісно виконує поставлені перед ним завдання, а також постійно бере активну участь в суспільному житті трудового колективу; хворіє на хронічний гнійний епімезотимпаніт злоякісної форми; не судимий на підставі вимог статті 89 КК, однак раніше був засуджений за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі статті 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, тобто це свідчить про його нестабільну поведінку та схильність до вчинення злочинів проти власності. Одночасно місцевий суд врахував, що саме засуджений ОСОБА_6 запропонував вчинити злочин стосовно потерпілого з метою викрадення у нього коштів, будучи знайомим з останнім. При цьому суд першої інстанції звернув увагу і на позицію потерпілого, який просив засудженого суворо не карати.
Також районний суд відзначив, що доказів вчинення кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища засуджених, стороною захисту та засудженими не надано. Не встановлено доказів цього і під час дослідження судом документів судового провадження.
Місцевий суд зважив на пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину, добровільне відшкодування в повному обсязі завданої потерпілому шкоди, що підтверджено останнім у судовому засіданні, а також на відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Переглядаючи вирок, суд апеляційної інстанції додатково зважив на враховану судом першої інстанції сукупність обставин при призначенні засудженим покарання, умови і обставини події та вважав обрану форму його відбування достатньою для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій у колегії суддів не викликають сумнівів, оскільки при призначенні покарання враховані та оцінені обставини, на які покликається потерпілий у касаційній скарзі. Врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу потерпілий.
Водночас наведені потерпілим обставини не є визначальними для зміни форми відбування покарання та вирішуються в іншому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ухвала ж апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК, а його висновки про залишення апеляційної скарги потерпілого без задоволення належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
Таким чином, з касаційної скарги потерпілого та наданих до неї судових рішень Суд не вбачає підстав для її задоволення.
З урахуванням наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити потерпілому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3