Постанова
Іменем України
30 серпня 2018 року

м. Київ
справа № 207/3841/13-к
провадження № 51-3832км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0001575 та 0002214, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого 29 квітня 2005 року вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, у 2006 році звільнений умовно-достроково,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_4 , раніше судимого 06 грудня 2012 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року засуджено: ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців; ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_9 до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.
Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 витрати, понесені останньою на похорони потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 10000 грн. та 200 000 грн. витрат в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано винними у вчинені інкримінованих їм злочинах за наступних обставин.
Так, 03 червня 2013 року приблизно о 21:30 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку 50 А по вул. Черняховського у м. Дніпродзержинську та, будучи в стані алкогольного сп`яніння, між ними і раніше незнайомим потерпілим ОСОБА_10 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння виникла сварка. Під час якої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, спільно нанесли потерпілому множинні удари руками і ногами по голові і тулубу, чим завдали ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.
Крім того, ОСОБА_7 , 03 червня 2013 року, приблизно о 22:00, знаходячись біля будинку 50 А по вул. Черняховського у м. Дніпродзержинську та будучи в стані алкогольного сп`яніння застосував до потерпілого ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та заволодів майном останнього на суму 700 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпіла, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції належним чином не повідомляли її про дату, час та місце судових засідань, чим були порушенні її права, передбачені ст. 56 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга потерпілої підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, перелік яких наведено у ст. 412 КПК України.

Частина 1 ст. 412 КПК України передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи потерпілоїОСОБА_6 про неналежне повідомлення її судом першої інстанції про час і місце судових засідань є слушними.
Як випливає з положень ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: бути завчасно поінформованими про час та місце перегляду справи; брати участь у судовому провадженні; брати участь у безпосередній перевірці доказів; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

З матеріалів провадження слідує, що потерпіла була присутня лише на декількох судових засіданнях в суді першої інстанції. Підтверджень того, що судом першої інстанції остання була належно повідомлена про дату, час і місце інших судових засідань, в яких вона участі не брала, матеріали кримінального провадження не містять. У зв`язку з чим потерпіла була позбавлена можливості в повній мірі користуватися своїми правами, передбаченими ст. 56 КПК України.
Окрім того, доводи касаційної скарги потерпілої про порушення її прав при розгляді апеляційним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, також заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 розділу V КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд визначає дату та місце проведення судового розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вказаних вимог Закону суд апеляційної інстанції не дотримався, оскільки не повідомив належним чином потерпілу про день та час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції та розглянув провадження за її відсутності.

Відповідно до вимог ст. 401 КПК України суддя-доповідач при підготовці кримінального провадження до апеляційного розгляду вчиняє дії, необхідні для такого розгляду, в тому числі надсилає копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копіями апеляційних скарг, інформацією про їхні права та обов`язки і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на апеляційну скаргу, після чогопостановляє ухвалу про закінчення підготовки та призначення апеляційного розгляду.

У матеріалах кримінального провадження містяться листи, якими потерпілій ОСОБА_6 надсилались документи, передбачені ст. 401 КПК України. Зазначені повідомлення направлялись за адресою: АДРЕСА_5 .
Проте, надсилаючи процесуальні документи за вказаною адресою, апеляційним судом не враховано те, що згідно даних матеріалів провадження адресою місця проживання потерпілої було зазначено: АДРЕСА_6 .
За таких обставин колегія суддів не може дійти висновку, що потерпіла ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про дату та час розгляду кримінального провадження в суді як першої так і апеляційної інстанції, а отже твердження, викладені в касаційній скарзі потерпілої про порушення судом її прав, передбачених ст. 56 КПК України, є обґрунтованими.

Наведене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування судових рішень у зв`язку з чим вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді суд першої інстанції повинен усунути вказані порушення, належним чином повідомити учасників судового розгляду та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та в контексті даного кримінального провадження не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з метою попередження ризику їх переховування від суду, оскільки вони не можуть не усвідомлювати ймовірності повторного визнання їх винуватими за висунутим їм обвинуваченням у вчиненні злочинів, ОСОБА_7 передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ураховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду, а також те, що це питання вирішується в межах процедури касаційного перегляду, Верховний Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 діб.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргупотерпілої ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити під вартою до вирішення судом питання щодо обрання їм запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3