Справа № 755/6825/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001238 від 01 лютого 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 разом із невстановленою досудовим слідством особою 01 лютого 2018 року, приблизно о 02 год 40 хв, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 46/2, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав при собі чорну сумку та мобільний телефон марки «Hyawei Y7».
Домовившись між собою та розподіливши ролі ОСОБА_6 та невстановлена досудовим слідством особа направились до кіоску, дочекались ОСОБА_5 та бризнули йому в обличчя сльозогінним газом із балончика. Після цього ОСОБА_6 та невстановлена досудовим слідством особа нанесли 2-3 удари ОСОБА_5 в різні частини тіла, після чого ОСОБА_3 витяг з кишені потерпілого пачку цигарок марки «LD» та запальничку, що матеріальної цінності для не становить, а невстановлена досудовим слідством особа зірвала з плеча ОСОБА_5 чорну сумку у якій знаходились банківські та дисконтні картки, що матеріальної цінності не становлять, а з кишені куртки - мобільний телефон марки «Hyawei Y7», вартістю 6 500 грн.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав показання. Пояснив, що 01 лютого 2018 року, приблизно о 02 год 40 хв він разом раніше незнайомим йому чоловіком помітили потерпілого, який вживав алкогольні напої разом з дівчиною та домовилися відкрито викрасти в нього майно. Коли потерпілий підійшов до кіоску, наглядно знайомий бризнув йому в очі рідиною з газового балончика. Після цього він наніс 2-3 у4дари по тулубу та витяг з кишені ОСОБА_5 пачку цигарок марки «LD» та запальничку, а наглядно знайомий зняв з потерпілого сумку та витяг з кишені мобільний телефон марки «Hyawei Y7». Після цього вони залишили ОСОБА_5 та пішли, щоб здати майно у ломбард. Щиро кається у вчиненому, більше такого повторювати не буде.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив вище викладені фактичні обставини справи та не наполягав на призначенні реальної міри покарання для обвинуваченого. Вказав, що телефон йому повернуто, претензій до ОСОБА_6 він не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильство, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, не працює; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на молодий вік обвинуваченого, на ту обставину, що шкода заподіяна кримінальним правопорушенням відшкодована, а також врахувавши думку потерпілого, котрий просив застосувати щодо обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001238 від 01 лютого 2018 року, а саме: силіконовий чохол світло-прозорого кольору, мобільний телефон марки «Хуавей», який переданий на зберігання потерпілому залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 , газовий балончик, який знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1