Справа № 699/497/18
Номер провадження 1-кс/699/81/18
У Х В А Л А
щодо арешта майна

18.05.2018 м.Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , законного володільця ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 року до Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області надійшло повідомлення по службі «102» що за адресою вул. Сергієнка, 4, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, до працівника сервісного центру ОСОБА_7 звернувся громадянин ОСОБА_6 для перереєстрації транспортного засобу, під час огляду даного транспортного засобу експертом сервісного центру виявлено табличку з номером шасі, яка містить ознаки фальсифікації.

16.05.2018 року дане кримінальне правопорушення було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000274 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Органом досудового розслідування є Корсунь-Шевченківське відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

За таких обставин 16.05.2018 року слідчий СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна транспортного засобу ЗИЛММ 3555, обґрунтовуючи його тим, що виїздом на місце пригоди та проведеними першочерговими слідчими діями здійснено візуальний огляд транспортного засобу. В ході огляду встановлено, що на даному транспортному засобі встановлена металева табличка з номером шасі, марки, моделі транспортного засобу з ознаками фальсифікації, також в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобі зроблена відмітка про втрату даної металевої таблички.

У зв`язку з вище викладеним прийнято рішення про вилучення вказаного транспортного засобу із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та ключем від замка запалення. Таким чином вилучене майно набуло статусу тимчасово вилученого майна, вилучення якого відповідно до ч.2 ст.168 КПК України може здійснюватися шляхом огляду, обшуку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 виданого Миронівським МРСО 19.09.1996 року власником транспортного засобу ЗИЛММ 3555 № шасі (рама) 116, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1969 року випуску є ОСОБА_8 .

У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечує щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що слідчим наведено достатньо підстав.

ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо арешту транспортного засобу ЗИЛММ 3555 з посиланням на необґрунтованість стороною кримінального провадження клопотання, а також відсутність законних підстав для накладення арешту.

Перевіривши клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, законного володільця майна та його представника, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 виданого Миронівським МРЕВ 19.09.1996 року, власником транспортного засобу НОМЕР_3 , номер шасі (рама) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1969 року випуску, є ОСОБА_8 (а.с.6).

Висновком експертного дослідження №24/7144/1Д, складеного 15.05.2018 року судовим експертом сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів ОСОБА_10 ідентифікаційна табличка наданого на дослідження автомобіля ЗИЛ ММЗ 555, н.з. НОМЕР_2 , виготовлена та закріплена не в умовах заводу-виробника. Бланк наданого на дослідження свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_1 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу? (а.с.5).
15.05.2018 року працівниками поліції проведено огляд місця події, під час якого було оглянуто транспортний засіб марки ЗИЛММ355, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . Встановлено, що надпис таблички на кузові автомобіля в середині кабіни з правого боку збігається з моделлю автомобіля. Крім того, на розвороті свідоцтва про реєстрацію ТЗ чорнилами синього кольору виконано рукописний напис «табличку з номером кузова (шасі) втрачено б/н», підпис та печатка червоного кольору з написами державтоінспектор УМВС міста Миронівка. В ході проведено огляду вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_1 , ключі від замка запалювання, транспортний засіб ЗИЛ ММ3555 д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору 1969 року випуску (а.с.8-9).
Згідно письмових пояснень гр. ОСОБА_6 у 2012 році останній придбав транспортний засіб на якому їздив за дорученням. 15.05.2018 року приїхав до м. Корсунь-Шевченківський для зняття ТЗ з обліку для подальшого його продажу. Під час огляду транспортного засобу експертом було виявлено, що табличка на шасі інша і має ознаки фальсифікації, після чого останній повідомив працівників поліції (а.с.7).

Відповідно до ст.16 КПК України одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).
Речовими доказами, згідно ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст.172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Ч. 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У наданому до суду клопотанні відсутні відомості щодо визнання транспортного засобу речовим доказом, а тому він не є предметом у кримінальному провадженні та до нього не може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт.

З врахуванням того, що стороною кримінального провадження не надано достатніх і обґрунтованих доказів для накладення арешту на майно - транспортний засіб ЗИЛММ 3555 № шасі (рама) 116, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1969 року випуску, належний, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 виданого Миронівським МРСО 19.09.1996 року, ОСОБА_8 , а тому не вбачаю правових підстав для задоволення клопотання та приходжу до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 170, 172-173, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1