справа № 166/844/18
провадження № 1-кс/166/305/18
У Х В А Л А
17 липня 2018 року смт.Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
власника майна- ОСОБА_4
З клопотання слідує, що 13 липня 2018 року близько 15.00 год. працівниками поліції у громадянина ОСОБА_4 , було виявлено документ довідку видану Млинівською сільською радою, з ознаками підробки.
З показів ОСОБА_4 слідує, що 13 липня 2018 року ОСОБА_5 попросив ОСОБА_4 перевезти деревину породи дуб з с. Млинове Ратнівського району його автомобілем марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 . Попередньо він домовився з жителькою с. Млинове про купівлю дубів. Таким чином, ОСОБА_4 приїхав в с. Млинове, де вже лежали зрізані дуби, які попередньо зрізав ОСОБА_5 . Проте дані дуби ОСОБА_4 не нагрузив, оскільки місцеві жителі сказали, що дана деревина не належить жінці, яка їх продала.
Слідчим СВ Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_6 13 липня 2018 року було здійснено огляд місця події, зокрема господарство ОСОБА_7 , жителя с. Долина Ратнівського району Волинської області. В ході проведення даного огляду з місця події було вилучено: 4 (чотири) колоди деревини породи дуб, довжиною 2,46 м; 2,46 м; 2,90 м; 2,76 м. Також в ході проведення огляду ділянки дороги по вул.Зеленій в с.Долина Ратнівського району Волинської області було виявлено та вилучено вантажний фургон марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 . При огляді даного автомобіля у фургоні було виявлено та вилучено 11 (одинадцять) колод дерева породи дуб довжиною 2,55 м кожне та діаметрами: 90 см., 77 см., 75 см., 53 см., 70 см., 40 см., 47 см., 45 см., 74 см., 43 см., 36 см.
Враховуючите, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені 13 липня 2018 року під час огляду місця події, зокрема господарства ОСОБА_7 , жителя с. Долина Ратнівського району Волинської області 4 (чотири) колоди деревини породи дуб, довжиною 2,46м; 2,46 м; 2,90 м; 2,76 м; вантажний фургон марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 з 11 (одинадцятьма) колодами деревини породи дуб довжиною 2,55 м кожне та діаметрами: 90 см., 77 см., 75 см., 53 см., 70 см., 40 см., 47 см., 45 см., 74 см., 43 см., 36 см. та автомобіль (вантажний фургон) марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 у подальшому самі по собі або в сукупності з іншими речами можуть бути доказом злочину, так як можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, Слідчий вважає що є необхідність у забезпеченні їх зберігання шляхом накладення арешту на дане майно, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98, п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, Суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на наступне:
Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частина 3 статті 132 КПК України визначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з вимогами частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно зі статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала та повідомила, що в клопотання і в протоколі огляду місця події вона помилково не зазначила номер кузова автомобіля. Окрім того, обгрунтовуючи вказане клопотання зазначила, що, хоча автомобіль та деревина не є ні засобом вчинення злочину, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 358 КК України, ні доказом у даному кримінальному провадженні, проте у випадку якщо виявиться, що довідки є підробленими, потенційно дане кримінальне правопорушення може бути перекваліфіковано на незаконне заволодіння чужим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 358 КК України, передбачена відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Таким чином автомобіль не є предметом даного кримінального правопорушення, слідчим не надано доказів та не доведено в судовому засіданні, що дане майно може бути зіпсовано, передано, перетворено, що володілець даного майна без накладення арешту на автомобіль своїми діями може спричинити перешкоди розслідуванню.
Слідчий обґрунтовує клопотання наявністю ризиків знищення майна, яке відповідно до статті 98 КПК України відповідає критеріям речових доказів. Однак, склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України не визначає автомобіль предметом кримінального правопорушення, а тому, на переконання суду викликає сумнів правомірності визнання його речовим доказом, який може зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягає перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій.
Зважаючи, що стороною кримінального провадження фактично не доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий в судовому засіданні не зміг довести те, що це майно могло бути знаряддям вчинення злочину, здобуте внаслідок злочинної діяльності чи зберігає на собі сліди такої діяльності, з метою недопущення порушення законних прав володільців цього майна, Суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Всупереч ч.1 ст. 170 КПК України не доведено носієм яких фактичних даних та, відповідно, доказом чого є вказаний автомобіль, з врахуванням приписів ст.ст. 84-86 КПК України.
З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про те, що автомобіль марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 та деревина не можуть бути носієм жодної доказової інформації щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст. 358 КК України.
Керуючись ст.ст.98, 132,170-173,358 КПК України, Суд-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ратнівського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 13 липня 2018 року під час огляду місця події, зокрема на: автомобіль (вантажний фургон) марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 ; 4 (чотири) колоди деревини породи дуб, довжиною 2,46 м; 2,46 м; 2,90 м; 2,76 м; 11 (одинадцять) колод деревини породи дуб довжиною 2,55м кожне та діаметрами: 90 см., 77 см., 75 см., 53 см., 70 см., 40 см., 47 см., 45 см., 74 см., 43 см., 36 см. шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування- відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження
У відповідності до вимог частини 3 статті 173 КПК України, автомобіль марки марки «DAF AE 4510C» р.н.з. НОМЕР_1 негайно повернути особі, у якої таке майно вилучено.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1