ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 216/3486/18
Провадження № 1-кп/210/547/18

"11" вересня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000650 від 02.04.2018 року, суд

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000650 від 02.04.2018 року.

В судовому засіданні, призначеному на 11.09.2018 року, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 прокурор наполягав на його продовженні так як, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, прокурором зазначено, що строк перебування обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14.09.2018 року, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити вид запобіжного заходу на більш м`який.

Дослідивши матеріали справи, в обсязі, необхідному для вирішення заявленого клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про осіб обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує їм, у взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, а отже не має засобів для існування, не одружений, а отже відсутні міцні соціальні зв`язки, крім того суд вважає наявним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений будучи на іспитовому терміні визначеному вироком суду вчинив інше кримінальне правопорушення і надалі продовжує вчиняти кримінально карані діяння, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, оскільки на даний час існують всі обставини вважати неможливим запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, важливо зауважити, що на даний момент справа перебуває на початковій стадії розгляду справи, потерпілі, свідки, обвинувачений не допитані, матеріали справи не досліджено, а отже, обґрунтовані ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих чи свідків, що послужило підставою для попереднього обрання щодо обвинуваченого даного запобіжного заходу, на даний час не зменшились.

Тому, доводи обвинуваченого та захисника про зміну раніше обраного запобіжного заходу, хоча і заслуговують на увагу, проте судом визнаються на даний момент такими, що не підлягають задоволенню, зокрема, через те, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у рішеннях Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.
Аналізуючи обставини у даній справі, при прийнятті рішення щодо запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого, суд доходить до висновку, що у даному випадку охоронюваний законом суспільний інтерес полягає саме у забезпеченні можливості належного судового розгляду справи та запобіганню можливим спробам вплинути на хід такого розгляду чи ухилення обвинуваченого від нього.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, і тому суд доходить висновку, що на даний час наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 10.11.2018 року включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1