АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0012062 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року, яким
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луганська, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання за:
- ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
- ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Ваніно Хабаровського Краю РФ, громадянин України, з базовою вищою освітою, неодружений, непрацюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання за:
- ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Металіст Слов`яносербського р-ну Луганської обл., громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання за:
- ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_13
захисника ОСОБА_14
обвинувачених ОСОБА_8 ,
ОСОБА_15
ОСОБА_12
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду, ОСОБА_16 у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, вступив у злочинну змову із ОСОБА_15 , які шляхом умисного спостереження за місцевістю звернули увагу, що на подвір`ї будинку АДРЕСА_5 з установленою періодичністю знаходиться автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору.
Маючи спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь розподіливши між собою функції, згідно яких кожен із співучасників виконував завчасно сплановану роль, в період часу з 20.00 год. 22 грудня 2014 року по 09.30 год. 23 грудня 2014 року, більш точний час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилося можливим, ОСОБА_16 та ОСОБА_11 прибули до будинку АДРЕСА_5 на подвір`ї якого був припаркований автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
Впевнившись в тому, що будь-які можливі свідки та очевидці в момент незаконного заволодіння автомобілем відсутні, діючи за раніше розподіленими ролями, за допомогою невстановленого органом досудового розслідування приладу ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_11 відчинили вказаний автомобіль, після чого за допомогою невстановленого органом досудового розслідування приладу у вигляді електронного програматору завели двигун транспортного засобу та залишили місце пригоди, тим самим незаконно заволоділи автомобілем марки «Land Rover Range Rover Evogue», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , вартістю 630000 грн., який на праві власності належить ОСОБА_17 , яким розпорядились на власний розсуд.
З метою приховати предмет злочину ОСОБА_16 , ОСОБА_11 автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 помістили до гаражного боксу біля будинку №3-В по вул. Бударіна в м. Києві, який орендував ОСОБА_18 .
В подальшому місцезнаходження автомобілю «Land Rover Range Rover Evogue», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, яким незаконного заволоділи ОСОБА_16 із ОСОБА_11 , було встановлено в ході проведення слідчо-оперативних дій, та автомобіль повернуто власнику, чим відвернута матеріальна шкода.
Крім того, маючи спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом умисного спостереження за місцевістю, заздалегідь розподіливши між собою функції, згідно яких кожен із співучасників виконував завчасно сплановану роль, ОСОБА_16 у період часу з 15.55 год. 26 лютого 2015 року до 19.00 год. 27 лютого 2015 року, більш точний час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилося можливим, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 повторно, та ОСОБА_19 , шляхом вільного доступу зайшли у двір будинку АДРЕСА_6 , на подвір`ї якого був припаркований автомобіль марки «Land Rover Range Rover Autobiography», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_5 .
Впевнившись в тому, що будь-які можливі свідки та очевидці в момент незаконного заволодіння автомобілем відсутні, діючи за раніше розподіленими ролями, за допомогою невстановленого органом досудового розслідування приладу ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_19 відчинили вказаний автомобіль, після чого за допомогою невстановленого органом досудового розслідування приладу у вигляді електронного програматору завели двигун транспортного засобу та залишили місце пригоди, тим самим незаконно заволоділи автомобілем марки «Land Rover Range Rover Autobiography», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_5 , вартістю 3 600 000,00 грн., який на праві власності належить ОСОБА_20 , та яким відповідно до посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_21 довіреності від 5 березня 2015 року, зареєстрованою в реєстрі за № 68, надано право володіти та користуватися а також бути представником власника автомобілю в усіх установах, підприємствах та організаціях України незалежно від їх підпорядкування, форми власності та галузевої належності з питань експлуатації та ремонту автомобілю ОСОБА_22 . Таким чином, ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 незаконно заволодівши вказаним автомобілем, розпорядились ним на власний розсуд.
В подальшому місцезнаходження автомобілю «Land Rover Range Rover Autobiography», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, яким незаконного заволоділи ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , було встановлено в ході проведення слідчо-оперативних дій, де в районі зупинки громадського транспорту «Боярка» с. Віта-Поштова в Києво-Святошинському районі Київської області ОСОБА_24 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 було затримано, та автомобіль повернуто представнику власнику, чим відвернута матеріальна шкода.
Крім того, 5 березня 2015 року в період часу з 03.27 год. до 05.23 год. в ході проведення огляду території на автомагістралі сполученням м. Київ-м. Одеса за адресою: район зупинки громадського транспорту «Боярка» с. Віта-Поштова в Києво-Святошинському районі Київської області, при особистому огляді в правій кишені куртки ОСОБА_24 працівниками міліції було виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на гранату Ф-1, яку він носив та зберігав без передбаченого законом дозволу та яка згідно висновку експерта №1/57-ВТ від 11 березня 2015 року представляє собою гучну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів.
5 березня 2015 року в період часу з 03.27 год. до 05.23 год. в ході проведення огляду території на автомагістралі сполученням м. Київ - м. Одеса за адресою: район зупинки громадського транспорту «Боярка» с. Віта-Поштова в Києво-Святошинському районі Київської області, при особистому огляді в лівій кишені куртки ОСОБА_11 працівниками міліції було виявлено вилучено предмет, зовні схожий на гранату РГД-5, яку він носив та зберігав без передбаченого законом дозволу та яка згідно висновку експерта №1/59-ВТ від 11 березня 2015 року представляє собою ручну осколкову гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів.
5 березня 2015 року в період часу з 03.27 год. до 05.23 год. в ході проведення огляду території на автомагістралі сполученням м. Київ - м. Одеса за адресою: район зупинки громадського: транспорту «Боярка» с. Віта-Поштова в Києво-Святошинському районі Київської області, при особистому огляді в лівій кишені куртки ОСОБА_19 працівниками міліції було виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на гранату РГД-5, яку він носив та зберігав без передбаченого законом дозволу та яка згідно висновку експерта №1/58-ВТ від 11 березня 2015 року представляє собою ручну осколкову гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів.
Крім того, 5 березня 2015 року в період часу з 05.30 год. до 06.00 год. в ході проведення обшуку автомобілю «Lexus LX 570», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , яким користувався ОСОБА_16 , було виявлено та вилучено предмети, схожі на патрони у кількості 25 штук та пістолет «ПМР 9мм ХКЕС 4281» з 8 патронами у магазині даного пістолету, які перевозив та зберігав ОСОБА_16 у вказаному автомобілі без передбаченого законом дозволу.
Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві № 241 від 8 травня 2015 року предмет, схожий па пістолет, вилучений 5 березня 2015 року під час обшуку автомобіля «Lexus LX 570», транзитний номер НОМЕР_6 , є короткоствольною, вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «ПМР», № НОМЕР_7 , калібру 9 мм РА, промислового способу виготовлення м. Харків, Україна, призначений для стрільби патронами несмертельної дії, врядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами 1Д-9П, Терен-ЗФ, Терен-ЗФП та ін.). Даний пістолет до стрільби придатний.
Вилучені 5 березня 2015 року під час обшуку зазначеного автомобілю предмети, схожі на патрони, зних 8 предметів схожі на патрони з маркуванням «АЕ9Х 9 мм», виготовлені саморобним способом за типом пістолетних патронів калібру 9 мм P.A., шляхом спорядження капсульованих гільз, від шумового пістолетного патрону з маркуванням «АЕ9Х 9 мм», промислового виробництва, метальним зарядом та метальним снарядом сферичної форми (металевою кулею). Дані патрони відносяться до боєприпасів до вогнепальної зброї, до стрільби придатні, можуть бути використані у пістолетах «ПМТ», «ПМР», «ВІЙ», «Форт-12Р» та іншій зброї відповідного типу та калібру;
25 предметів, схожі на патрони з маркуванням «60 67», «60 64», «539 63», є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - бойовими патронами, калібру 7,62x39, виготовлені промисловим способом, з яких: 22 патрони з маркуванням «60 67» виготовлені патронному заводі № НОМЕР_8 м. Фрунзе в 1967 році, 1 патрон з маркуванням «60 64» виготовлений патронному заводі № 60 м. Фрунзе в 1964 році, 2 патрони з маркуванням «539 63» виготовлені на Тульському заводі в 1963 році. Дані патрони призначені для стрільби з автоматів «АК-47», та іншої зброї відповідного калібру, до стрільби придатні.

Вироком суду запобіжний захід кожному з обвинувачених до набрання вироку законної сили у виді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 184 КПК України.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не оспорюючи фактичні обставини вчиненні кримінального правопорушення та доведеність вини обвинувачених, правильність кваліфікації їх дій, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_24 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених через м`якість; ухвалити новий вирок, яким:
- ОСОБА_25 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ОСОБА_19 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_25 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 змінити запобіжний захід на взяття під варту, взявши під варту в залі суду.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, та незаконно призначив їм невиправдано м`яке покарання, звільнивши кожного з обвинувачених від відбування з випробуванням, вважаючи, що призначене покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком є у будь-якому випадку м`яким порівняно з покаранням такого саме виду та розміру, відбування якого пов`язане з реальною ізоляцією особи від суспільства.
Окрім того, прокурор акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції фактично не надав належної і достатньої оцінки обставинам вчинення інкримінованих злочинів, даним про підвищену суспільну небезпечність осіб обвинувачених та вчиненого ними діяння. На фоні погіршення криміногенної обстановки, зокрема, в частині збільшення кількості злочинів, пов`язаних з неправомірним заволодінням автотранспортом, не займаючись суспільно-корисною працею, обвинувачені вели злочинний спосіб життя. Саме за рахунок вчинення крадіжок чужих автомобілів обвинувачені намагалися задовольнити свої соціально-побутові потреби. З огляду на викладені обставини, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, відомостей про осіб обвинувачених, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, прокурор вважає достатнім для виправлення та перевиховування є призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України, а також відповідно до вимог ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, які вчинені обвинуваченими, що встановлено вироком суду, відносяться до категорії тяжких злочинів та є підставою для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, як зазначає заступник прокурор, суд першої інстанції проігнорував вимоги ст. 65 КК України, безпідставно застосував до обвинувачених ст. 75 КК України та не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі кожного з обвинувачених через м`якість.
Одночасно прокурор просить змінити обвинуваченим запобіжний захід на взяття під варту, взявши під варту в залі суду.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою, обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення на неї, просить відхилити апеляційну скаргу, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.
В поданих запереченнях ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченим, врахував наявні докази, показання обвинувачених, думку потерпілих про застосування до обвинувачених справедливого, але не суворого покарання, оскільки матеріальна шкода усунена, викрадені автомобілі повернуті власникам у технічно справному стані, визнав обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Крім того, ОСОБА_8 зазначає, що з моменту винесення вироку пройшло понад рік, за весь час, хоча й неофіційно, але працює, намагається якомога краще утримувати сім`ю, задовольнити всі соціально-побутові потреби, займається вихованням та розвитком дітей.
На думку обвинуваченого, запропонована прокурором міра покарання є занадто суворою та такою, що на тривалий строк позбавить його волі, у зв`язку з чим він не зможе утримувати свою родину та допомагати батькам.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, захисника та обвинувачених, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження та додатково надані стороною захисту докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 кожного у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, повторно, обвинуваченого ОСОБА_12 у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 кожного - у носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, обвинуваченого ОСОБА_8 - у носінні та зберіганні вогнепальної зброї, вибухового пристрою та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація дій кожного з обвинувачених за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України в апеляції прокурора не оспорюються.

Призначаючи обвинуваченим вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу кожного з обвинувачених, зокрема:
щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - позитивну характеристику за місцем проживання, на момент вчинення правопорушень не працював, групи інвалідності не має, задовільний стан його здоров`я, має сім`ю та на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання на території Київської області, є особою, тимчасово переселеною разом із своєю сім`єю з м. Луганська, де мав постійне місце роботи та проживання, та за останнім місцем роботи характеризувався виключно позитивно; має дві погашені судимості за попередніми вироками; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого;
щодо обвинуваченого ОСОБА_11 - позитивну характеристику за місцем проживання, на момент вчинення правопорушень не працював, відсутність групи інвалідності, задовільний стан його здоров`я, не має сім`ї, має постійне місце проживання на території Київської області, проживає в орендованій квартирі разом із сім`єю ОСОБА_26 , підтримує тісні зв`язки зі своїми батьками, які проживають окремо, є особою, тимчасово переселеною разом із своєю сім`єю з м. Луганська, де мав постійне місце роботи та проживання, та за останнім місцем роботи характеризувався виключно позитивно; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого,
щодо обвинуваченого ОСОБА_12 - позитивну характеристику за місцем проживання, на момент вчинення правопорушень не працював, відсутність групи інвалідності, його стан здоров`я, те, що він страждає на захворювання судин голови та шиї та потребує медикаментозного лікування, міцні соціальні зв`язки, те, що він проживає разом із своїми батьками, має постійне місце проживання на території Київської області, є особою, тимчасово переселеною разом із своєю сім`єю з м. Луганська, де мав постійне місце роботи та проживання, та за останнім місцем роботи характеризувався виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, незадовільний стан здоров`я, за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Окрім того, судом враховано думку потерпілих про застосування до обвинувачених справедливого, але не суворого кримінального покарання, оскільки заподіяна протиправними діями обвинувачених матеріальна шкода усунена, викрадені автомобілі повернуті власникам в технічно справному вигляді, потерпілій ОСОБА_17 відшкодовано в повному обсязі заподіяну матеріальну шкоду.

Враховуючи вказані обставини щодо кожного з обвинувачених, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визначив вид та розмір покарання кожному з обвинувачених у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення кожного з обвинувачених та попередження нових злочинів.

В апеляції прокурора не заперечуються висновки суду щодо виду та розміру призначеного кожному з обвинувачених основного покарання як за кожний злочин окремо, так і на підставі ст.. 70 КК України.

Разом з тим, прокурором в апеляції викладені доводи щодо безпідставного незастосування до кожного з обвинувачених додаткового покарання у виді конфіскації майна та застосування ст.. 75 КК України, які колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено альтернативне додаткове покарання у виді конфіскації майна.

З вироку суду вбачається, що суд не призначив обвинуваченим додаткове покарання у виді конфіскації майна, з посиланням на вимог ст.. 77 КК України.

Однак, на думку колегії суддів, при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано, що обвинуваченими вчинені корисливі злочини, те, що автомобілі потерпілим повернуті не обвинуваченими, а внаслідок їх знаходження в ході проведення слідчо-оперативних дій, чим саме і була відвернута матеріальна шкода для потерпілих, а тому, на думку колегії суддів, до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повинно бути застосоване і додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, на думку колегії суддів, є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про застосування ст. 75 КК України до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Так, згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалюючи рішення про звільнення обвинувачених від покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.75 КК України, пославшись на ті ж самі обставини, які вже були ним враховані при визначенні виду та розміру покарання кожному з обвинувачених.

Разом з тим, судом у вироку не наведено обставин справи, які свідчать про можливість виправлення обвинувачених при звільненні від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Суд першої інстанції при звільненні обвинувачених від покарання, хоча і зазначив, але фактично не взяв до уваги та не врахував належним чином обставини кримінальних правопорушень, роль та ступінь участі обвинувачених під час їх вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та мотиви вчинення злочинів, їх тяжкість, які відповідно до вимог ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів. Окрім того, судом не врахована вартість майна, яким заволоділи обвинувачені, а саме вартість автомобілів 630000 грн. та 3600000 грн., а також відвернення матеріальної шкоди внаслідок дій правоохоронних органів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляції прокурора про те, що згадані вище обставини провадження не давали суду першої інстанції підстав для висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинувачених без відбування покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 без ізоляції від суспільства та звільнення кожного з них від відбування покарання на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ними злочину та особам засуджених і є явно несправедливим в наслідок його м`якості, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченим покарання з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 колегія суддів враховує такі ж обставини, що були враховані судом першої інстанції, а також те, що в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду в частині обрання ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 виду та розміру основного покарання, і прокурор після скасування вироку в частині призначеного покарання пропонує призначити кожному з обвинувачених таке ж покарання, як призначив суд першої інстанції, та призначає обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 той сам вид і розмір основного покарання, що призначений судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 слід призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, що є власністю кожного з обвинувачених з підстав, які наведені вище у цьому вироку.

Що ж стосується прохання прокурора, викладеного в апеляційній скарзі, щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на взяття під варту в залі суду, то прокурором в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обґрунтувань для прийняття апеляційним судом такого рішення, всупереч вимог ст.. 177 КПК України не зазначені мета, а також наявність ризиків для застосування на даний час такого запобіжного заходу до кожного з обвинувачених.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 кожного - скасувати в частині призначення покарання та застосування ст.. 75, 76 КК України.

Постановити новий вирок, яким призначити:
ОСОБА_8 :
- за ч. 1 ст. 263 КК України 4 роки позбавлення волі,
- за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
ОСОБА_11 :
- за ч. 1 ст. 263 КК України - 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
ОСОБА_12 :
- за ч. 1 ст. 263 КК України - 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3