Справа № 187/574/16-к
Провадження № 1-кп/0203/52/2018
УХВАЛА
31.05.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні клопотання обвинуваченого, прокурорів про визнання доказів очевидно недопустимими, долучення доказів до справи
встановив:

На розгляді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого ч. 3 ст. 368 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002323 від 22.10.2015 року.
Обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про визнання очевидно недопустимими наступних доказів:
протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року (т. 1 а.с. а.с. 177 178) з диском до нього. Клопотання мотивоване тим, що докази у справі долучались прокурором в судовому засіданні 20 жовтня 2016 року, при цьому прокурором перелічувався кожний документ, який він вважає за необхідне долучити до справи в якості доказу. Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року зазначений ним не був.
аудіозаписів та відеозаписів, одержаних в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій та слідчих дій, оскільки вони не були відкриті стороні захисту, не зважаючи на те, що було подане відповідне клопотання про розкриття цих матеріалів. На підтвердження своєї позиції також посилався на практику Верховного Суду України.
Прокурори проти вказаних клопотань заперечували, оскільки протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року був зазначений в реєстрі матеріалів досудового розслідування, відкривався стороні захисту, під час долучення документів в судовому засіданні 20 жовтня 2016 року прокурором допущено помилку: він назвав протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 17 листопада 2015 року (т. 1 а.с. а.с. 175 176) на 4 аркушах (який насправді має 2 аркуші), проте пропустив протокол від 18 листопада 2015 року. З приводу виконання вимог ст. 290 КПК України щодо аудіо- та відеозаписів, зазначали, що згідно протоколів стороні захисту були відкриті всі документи, в тому числі ухвали слідчого судді, на підставі яких здійснювались вказані негласні слідчі (рошукові) дії, та текстові роздруківки аудіо- та відеозаписів. Жодних клопотань з приводу надання для прослуховування аудіозаписів та перегляду відеозаписів від сторони захисту не надходило. Також вказували, що надані докази не можуть бути визнані очевидно недопустимими, питання про допустимість доказів має вирішуватись в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.
Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Щодо протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року слід відзначити, що він міститься серед документів 1 тому, який відкривався стороні захисту, зазначений під п. 22 в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту (т. 9 а.с. 12), та в письмовому клопотанні про долучення документів та визначення порядку та об`єму дослідження доказів (т. 9 а.с. 231). Сторона обвинувачення наполягає на дослідженні вказаного доказу. Пояснення прокурора щодо можливої помилки в судовому засіданні 20 жовтня 2016 року при перерахунку документів можуть бути визнані слушними. Таким чином, наразі у суду відсутні буд-які об`єктивні підстави вважати, що сторона обвинувачення дійсно мала намір не використовувати протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року в якості доказів і свідомо в судовому засідання не перелічила його в якості документів. що долучаються до справи. При цьому суд також враховує, що реєстр матеріалів досудового розслідування, письмове клопотання та клопотання прокурорів в судовому засіданні дозволяють дійти висновку, що обвинувачення наполягає на долученні вказаного доказу та його дослідженні. Суд також враховує, що цей доказ відкривався стороні захисту, тому його дослідження не порушуватиме право обвинуваченого на захист і дозволяє стороні захисту надати як заперечення по суті цього доказу, так і щодо його належності і допустимості.
Зважаючи на викладене, суд вважає протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року (т. 1 а.с. а.с. 177 178) долученим до матеріалів кримінального провадження та не вбачає підстав для визнання його очевидно недопустимим доказом.
З приводу аудіозаписів та відеозаписів, одержаних в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій та слідчих дій, суд відзначає, що вказані матеріали одержані згідно ухвали слідчого судді, на очевидне порушення прав і свобод людини і громадянина при їх одержанні не посилається жодна з сторін, протоколи за результатами проведення відповідних слідчих (розшукових) дій відкривались стороні захисту до досліджувались в судовому засіданні.
Слід відзначити, що згідно рішень Верховного Суду України, порушення вимог ст. 290 КПК України може бути підставою для визнання відповідних доказів недопустимими. Водночас, про очевидну недопустимість цих доказів в порядку, визначеному ч. 2 ст. 89 КПК України, у вказаних судових рішеннях не йдеться.
Питання про процесуальні наслідки відкриття стороні аудіо- та відеозаписів шляхом їх надання для прослуховування, перегляду має бути враховане при оцінці допустимості відповідних доказів згідно ч. 1 ст. 89 КПК України в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, і тому вирішення цього питання наразі є передчасним.
У зв`язку з цим відповідне клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Також обвинуваченим заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів: адвокатського запиту адвоката ОСОБА_6 до керівника АЗК «WOG» ТОВ «Вестойлгруп» б/н без дати, відповіді ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» б/н без дати, копії листа Дніпровського державного університету внутрішніх справ від 18.07.2016 р. № 3445. Клопотання мотивоване тим, що вказані документи мають значення для розгляду справи, оскільки підтверджують факт залучення в якості понятих студентів профільного вищого навчального закладу, а також спростовують факт існування заправки, яка визначена одним з місць вчинення злочину.
Прокурори проти залучення додаткових доказів заперечували, вказували, що копія листа Дніпровського державного університету внутрішніх справ від 18.07.2016 р. № 3445 не була одержана обвинуваченим чми його захисником у встановленому порядку, а решта доказів не була своєчасно відкрита стороні обвинувачення та долучена до матеріалів справи.
Обвинувачений вказував, що копія листа Дніпровського державного університету внутрішніх справ від 18.07.2016 р. № 3445 була одержана у встановленому порядку при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження. Інші доказі наразі відкриті стороні обвинувачення, а їх подання до суду не була здійснена раніше через об`єктивні причини: зміни суду та персонального складу суддів, необізнаність обвинуваченого про час направлення справи до суду тощо.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що з метою реалізації права обвинуваченого на захист, відповідно до п. 2 ч. 4. ст. 42 КПК України, слід задовольнити вказане клопотання та долучити відповідні документи. При цьому сторона обвинувачення не позбавлена права надати відповідні докази та документи на спростування цих доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 42, 89, 350, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого про визнання очевидно недопустимими доказів: протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18 листопада 2015 року (т. 1 а.с. а.с. 177 178) з диском до нього, аудіозаписів та відеозаписів, одержаних в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій та слідчих дій відмовити.
Клопотання обвинуваченого про долучення письмових доказів у справі задовольнити.
Долучити до матеріалів кримінального провадження № 187/574/16-к надані стороною захисту письмові докази: адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 до керівника АЗК «WOG» ТОВ «Вестойлгруп» б/н без дати, відповідь ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» б/н без дати, копію листа Дніпровського державного університету внутрішніх справ від 18.07.2016 р. № 3445

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1