УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016582 від 27.12.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
20 червня 2018 року старший слідчий СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016582 від 27.12.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0016582 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 23.12.2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шахрайським шляхом, використовуючи підроблені документи, продала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год.

Допитана в якості потерпілого ОСОБА_8 повідомила, що перед тим, як видати довіреність на ОСОБА_6 , щодо продажу нею належної йому квартири, протягом кількох днів він себе погано почував та навіть не міг підвестись з ліжка. На той час, внаслідок поганого самопочуття його було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні №4 м. Києва, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 17, де ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні з 18.11.2016 до 24.12.2016.

Згідно свідчень сусіда по палаті ОСОБА_7 , останній у день видання ним довіреності не міг говорити, ходити та не впізнавав відвідувачів.

В ході проведення досудового розслідування слідчим було направлено запит до зазначеної медичної установи з метою отримання медичної документації ОСОБА_7 , яка необхідна експертам при проведенні судової психіатричної експертизи щодо визначення психоемоційного і фізіологічного стану, в якому ОСОБА_7 видавав зазначену довіреність на ОСОБА_6 та встановлення чи спростування факту перебування ОСОБА_7 при укладенні зазначеного правочину у такому стані, за якого він би не міг усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними.

Одночасно, згідно отриманої відповіді - у період з 21.12.2016 по 24.12.2016 ОСОБА_7 перебував у палаті №8 відділення гнійної хірургії. На 22.12.2016 хворий ОСОБА_7 знаходився у важкому стані як вбачається із записів динамічного спостереження медперсоналом був дезорієнтований, некритичний та недоступний продуктивного контакту.

Згідно показань лікуючого лікаря ОСОБА_7 він на час посвідчення довіреності 22.12.2016 був дезорієнтований, некритичний та недоступний продуктивного контакту.

Згідно висновку експерта №161 від 06.03.2018 - на момент видачі довіреності 22.12.2016 року ОСОБА_7 за психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Відтак, є обґрунтовані підстави вважати, що при посвідченні довіреності від ОСОБА_7 на ОСОБА_6 щодо надання останній права на продаж належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та приватний нотаріус, усвідомлюючи безпорадність стану ОСОБА_7 шахрайським шляхом посвідчили згадану довіреність та, в подальшому, на її підставі здійснили продаж квартири АДРЕСА_1 .

На даний час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

З метою повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 , є об`єктом кримінально-протиправних дій, набута протиправним шляхом, має доказове значення у кримінальному провадженні, визнана речовим доказом, а тому з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий звернувся з зазначеним клопотанням.

Слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі з підстав у ньому наведених.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши думку слідчого ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те що предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні, яке розслідується, є зазначена квартира, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 .

Так, з матеріалів клопотання, пояснень слідчого ОСОБА_3 вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, майно набуте протиправним шляхом, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 з метою збереження речових доказів із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016582 від 27.12.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 , з забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1