У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1296/18

№ 1-кс/183/934/18

31 липня 2018 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000955 від 01 серпня 2017 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 289 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 24.07.2017 року приблизно о 18 год. знаходячись на вул. Паланочна поблизу ресторану «Самара» та спортивного клуба «Адреналін» в м. Новомосковськ Дніпропетровської обл., діючи умисно, став вимагати у ОСОБА_7 передати ключ від автомобіля «Lexus GS 300» номерний знак НОМЕР_1 , під приводом того, що автомобіль буде знаходитись на вул. Паланочна поблизу ресторану «Самара», як залог того, що ОСОБА_7 до 22 год. того ж дня привезе автомобіль «Nissan», який раніше належав його знайомому ОСОБА_8 , та який ОСОБА_7 забрав у останнього тиждень тому. ОСОБА_7 , в свою чергу, прийняв пропозицію ОСОБА_5 та самовільно передав ОСОБА_5 ключі від автомобіля «Lexus GS 300» та вищевказане місце покинув. 24.07.2017 року близько 23.30 год. ОСОБА_5 перебуваючи на вул. Паланочна поблизу ресторану «Самара» та спортивного клуба «Адреналін» в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, діючи умисно, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи при собі ключі від автомобіля «Lexus GS 300» заволодів автомобілем «Lexus GS 300», після чого місце вчинення злочину покинув.

Дії ОСОБА_5 в цій частині кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

12 лютого 2018 року приблизно о 04 год. 20 хв. ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись у дворі буд. №5 по вул. Паланочній м. Новомосковська Дніпропетровської області, наздогнали ОСОБА_10 та почали завдавати йому удари руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді набряку та здавлення головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, закритої внутрішньо-черепної травми, небезпечні для життя в момент заподіяння, що призвело до його смерті.

Дії ОСОБА_5 в цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як спричинення тяжкого тілесного ушкодження групою осіб, що призвело до смерті потерпілого.

12.02.2018 року приблизно о 04 год. 25 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_3 , після спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою фізичної сили поклали останнього до багажника автомобіля марки «HONDA ACCORD» НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , кришку багажника зачинили, таким чином протиправно відкрито захопили останнього та відвезли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де, зв`язавши ОСОБА_10 , почали протиправно утримувати його проти його волі у сараї вказаного домоволодіння приблизно до 11 год. 12.02.2018 року з метою покарання за вчинений ним раніше замах на викрадення автомобіля, що належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно об 11.00 год. внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_10 помер, що спричинило тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_5 в цій частині кваліфіковано ч. 3 ст. 146 КК України як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, мотивуючи його тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція одного з яких передбачає покарання лише позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи, що підозрюється у скоєні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена, ґрунтується на показаннях осіб, з якими останній знайомий, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на вказаних осіб.

На даний час вказані ризики не зменшилися, строк тримання підозрюваного під вартою спливає 02.08.2018 року, але направити до суду обвинувальний акт не можливо, оскільки з 13.06.2018 року згідно ст. 290 КПК України матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення сторонам провадження, яке, враховуючи їх обсяг та кількість сторін кримінального провадження, на даний час триває і не завершено. Тому, слідчий просить строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити на 30 днів.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу тримання під вартою та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою. З 13.06.2018 року триває ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження, яке на даний час не завершено, враховуючи обсяг матеріалів і кількість учасників провадження. Через це обвинувальний акт ще не направлений до суду. Прокурор також вважає, що суд повинен врахувати суспільну небезпечність і тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків переховування від досудового розслідування і суду, а також незаконного впливу на свідків, не обґрунтовано підстави для продовження запобіжного заходу. Клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, а також не містить доводів щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу. До клопотання слідчого не додано всі повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Не зрозуміло чого в якості підозрюваного у цій справі немає ОСОБА_11 , який причетний до інкримінованих ОСОБА_5 подій. Послалася на практику Європейського суду з прав людини щодо розгляду можливості застосування будь-якого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також, що тяжкість обвинувачення не може бути самостійною і достатньою підставою для продовження тримання під вартою. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має родину, раніше не судимий, позитивно характеризується. Також просить врахувати, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування певний час перебував на волі і в цей період не чинив спроб ухилятися від явки до слідчого чи впливати на свідків, самостійно з`являвся до суду. З цих підстав просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу тримання під вартою, вважає, що ризики переховування від слідства та впливу на свідків слідчим і прокурором не доведені. Свою вину у пред`явлених йому підозрах за ст.ст. 121, 146 КК України не визнає, хоча зазначив, що такі події з ОСОБА_10 за його участю мали місце, але все було не так, як це зазначено у підозрі. Щодо підозри за ст. 289 КК України взагалі не розуміє що це за події і до чого тут він. ОСОБА_10 він не бив, припускає, що це міг зробити ОСОБА_15 . Коли перебував на свободі завжди з`являвся до слідчого за викликом, з`являвся самостійно і до Апеляційного суду. Просив обрати йому запобіжний захід домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисників, підозрюваного, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, вважає його обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_5 підтверджена наявними у слідства доказами: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_16 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілою ОСОБА_16 ; протоколом огляду місця події, де в лісовому масиві виявлений труп ОСОБА_10 з явними ознаками насильницької смерті; протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд», що належить ОСОБА_9 , на якому останній разом з ОСОБА_5 викрали та перевозили ОСОБА_17 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 ; протоколом впізнання ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_20 ; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 , протоколом огляду автомобіля «Lexus» номерний знак НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_5 . Апеляційним судом Дніпропетровської області 01 червня 2018 року, та продовжений Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 20 червня 2018 року та 04 липня 2018 року, перебіг якого спливає 02.08.2018 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, відносно якого відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені Апеляційним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, враховує підозру у вчиненні злочинів, покарання по яким у разі визнання ОСОБА_5 винним може бути максимальним до десяти років позбавлення волі, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків та інші обставини, що дають підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого, суд вважає як обрану позицію захисту. Однак при цьому суд враховує, що захист не навів суду належних та беззаперечних доказів щодо втрати актуальності ризиків, які були встановлені Апеляційним судом при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_5 тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 289 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, апеляційним судом при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даній стадії кримінального провадження, тому судом було встановлено неможливість запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів і тільки такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження.

В своєму рішенні «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, та виходячи із заявленого слідчим обсягу процесуальних дій, які необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає виправданим продовжити тримання підозрюваного під вартою строком на тридцять днів, що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій, які передбачають ознайомлення учасників провадження з матеріалами кримінального провадження.

Посилання захисника на недоліки клопотання слідчого в частині недотримання слідчим вимог ст. 184 КПК України суд приймає до уваги, але вважає їх суто формальними, що не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 серпня 2018 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1