справа № 563/492/18
У Х В А Л А
18 червня 2018 року м. Корець
Обгрунтовуючи клопотання прокурор покликається на те, що 02 лютого 2018 року до ч/ч Корецького ВП надійшла письмова заява ОСОБА_4 , жительки с. Гвіздів Корецького району Рівненської області, про те, що 01 січня 2018 року її колишній співмешканець ОСОБА_5 , 1983 року народження, незаконно заволодів її транспортним засобом марки "Opel Vivaro", д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2005 року випуску, разом із технічним паспортом.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, вищевказаний транспортний засіб перереєстровано 31.01.2018 року на ОСОБА_6 . Новий номерний знак НОМЕР_2 . Дану інформацію отримано від Регіонального сервісного центру МВС України Рівненської області на підставі письмового запиту.
Також, в ході слідства встановлено, що 11.01.2018 року укладено договір комісії № 417 між ТОВ Автокомторг в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . На основі укладеного договору комісії, 11.01.2018 року укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, марки Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 між ТОВ Автокомторг в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Дану інформацію отримано від Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області Територіального сервісного центру 6845 на підставі письмового запиту. Однак ОСОБА_4 в ході проведення додаткового допиту зазначила, що будь-яких договорів стосовно відчуження власного транспортного засобу, марки Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 ні з ким не укладала.
Беручи до уваги те, що транспортний засіб, марки Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 є предметом вчинення злочину, передбаченого ч.1. ст.289 КК України та може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, може містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому, з метою недопущення знищення речового доказу, заборони розпоряджатися будь-яким чином зазначеним вище майном, виникла необхідність накладення арешту на це майно.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив його задоволити.
Третя особа, стосовно майна якої прокурор просить накласти арешт, в судове засідання не з`явилась, просила суд розглянути вказане клопотання без її участі та задоволити його.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У розумінні положень ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і відповідно до вимог ст. 170 КПК України полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Відповідно до п.1 ч .2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України). У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В матеріалах клопотання наявна постанова слідчого від 23 березня 2018 року про визнання автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2005 року випуску речовим доказом у справі.
З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність та правові підстави арешту тимчасово вилученого майна при викладених у клопотанні обставинах слідчим доведено, клопотання слідчого відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання про арешт майна задоволити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1