Справа №705/1748/18
1-в/705/567/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

Судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції між судом та Державною установою «Старобабанівська виправна колонія (№92)», клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)», про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника адміністрації СВК № 92

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році». В клопотанні зазначив, що раніше до нього не застосовувалась амністія та на його утриманні перебуває матір, 1940 року народження. На цих підставах просив застосувати відносно нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі якого звільнити від подальшого відбування строку покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що на його утриманні знаходиться мати 1940 року народження. Інших дітей у матері немає. У нього є старший брат ОСОБА_6 , але він брат по батькові, і не являється сином матері засудженого. Також, ОСОБА_3 зазначив, що являється ВІЧ-інфікованим, а також що його мати після операції хворіє і немає кому за нею доглядати.

Представник СВК №92 при вирішенні клопотання покладався на думку суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки встановлено, що у засудженого є брат, який працездатний. Крім того, хвороба засудженого не підпадає під перелік хвороб, зазначених у статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Також, прокурором не встановлено, щоб до засудженого можна було застосувати інші положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вислухавши засудженого, представника СВК №92, висновок прокурора, вивчивши матеріали особової справи та клопотання засудженого, документи, які були надані на запит суду, суд прийшов до такого висновку.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII.

22.07.2017 року ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину.

Згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. За цим вироком і за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2017 року за ч.2 ст.185 КК України визначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з 22.07.2017 року.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва набрав законної сили 13.02.2018 року.

В матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_3 не міститься даних, що засуджений ОСОБА_3 має батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи. Також, відсутні інші дані, які вказують на існування обставин, перелічених у ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:…

г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Згідно витягу з медичної картки від 12.07.2018 року на засудженого ОСОБА_3 , 1976 року народження, ОСОБА_3 23.05.2018 року взято на диспансерний облік. Діагноз: ВІЛ-інфекція ІІ клінічна стадія. ПГЛ. Хронічний гепатит токсичного ґенезу. Імуносупресія. СД4 від 15.05.2018 р. 261 кл. Станом на 12.07.2018 року ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в медичній частині Старобабанівської ВК-92. Діагноз: ВІЛ-інфекція ІІІ клінічна стадія. ПГЛ. Хронічний гепатит токсичного ґенезу. Імуносупресія. СД4 від 15.05.2018 р. 261 кл. Інвалідності, активного туберкульозу, онкологічних захворювань, тяжких хвороб, що перешкоджають відбуванню покарання та є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання на даний час не виявлено.

Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено, що станом на 7 вересня 2017 року (день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році») ОСОБА_3 підпадав під перелік осіб, які можуть бути звільнені на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На запит суду № 11885 від 06.06.2018 року про надання інформації (довідки) про склад сім`ї осіб, які проживають (зареєстровані) за адресою: АДРЕСА_1 , з зазначенням дати народження осіб та хто вони являються по відношенню до власника квартири, Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією листом вих. № 102/04/30-5514 від 18.06.2018 року направлено до суду Витяг з реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (станом на 18.06.2018 року): ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до актового запису про народження № 394 від 12.02.1977 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надісланого на запит суду Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за вих. № 1325/16.6-09 від 16.06.2018 року, зазначено, що матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Всього дітей народилося у матері: двоє.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 має матір 1940 року народження, якій на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2017 році», а саме 07.09.2017 року виповнилося 77 років. Але, під час судового розгляду не підтверджена та обставина, що у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає інших працездатних дітей, крім ОСОБА_3 . Навпаки, дані з місця зареєстрованого місця проживання матері засудженого, свідчать про те, що з нею проживає працездатний член сім`ї ОСОБА_6 . Суд бере до уваги, що пояснення засудженого про те, що він у матері один рідний син, спростовується записом у актовому записі про народження засудженого, згідно якого ОСОБА_3 являється другою дитиною.

Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено, що станом на 7 вересня 2017 року (день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році») ОСОБА_3 підпадав під перелік осіб, які можуть бути звільнені на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Статтею 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Станом на 07.09.2017 року засуджений ОСОБА_3 відбув покарання строком 1 місяць 15 днів позбавлення волі, тобто менше однієї чверті призначеного строку покарання.

Таким чином, ОСОБА_3 не підпадає під перелік осіб, відповідно до яких може бути застосовано ст.1 та ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році», тому клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст.1, 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Копію ухвали направити засудженому ОСОБА_3 для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1