233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 28 травня 2018 року, з огляду на що судом на обговорення учасників процесу поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила позицію щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений у разі зміни щодо нього запобіжного заходу може спробувати ухилятися від суду, з огляду на те, що він звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, у зв`язку з чим ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом та ризик можливого викриття ОСОБА_8 , який виступав в якості оперативного покупця. Окрім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відповідних висновків для себе не зробив і продовжив свою злочинну діяльність. А також прокурор вважає, що почав існувати ризик спроби перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки в попередньому судовому засіданні була встановлена неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого, у зв`язку з чим він був видалений із зали судового засідання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав не доцільним і не гуманним продовжувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що доводи прокурора нічим не доведені, це стандартне формулювання, викладене в законі. Він неодноразово заявляв про те, що не може повноцінно брати участь в судовому засіданні і не має можливості подавати докази, що є порушенням принципу змагальності. Крім того, зауважує, що він має постійне місце реєстрації, до затримання співпрацював з поліцією. Тож, просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та вважав, що належну процесуальну поведінку останнього можливо забезпечити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, як наприклад домашній арешт, в тому числі і цілодобовий, оскільки він має постійне місце мешкання в м. Костянтинівка, міцні соціальні зв`язки, хвору мати похилого віку. Крім того, додав що ризики, на які посилається прокурор безпідставні і не обґрунтовані доказами. Раніше до обвинуваченого не застосовувались будь які запобіжні заходи, тож вважати, що існує ризик переховування від суду не має підстав. Крім того, захисник вважає не доведеним ризик незаконного впливу на свідків і оперативного покупця, оскільки забезпечення безпеки вказаних осіб це обов`язок правоохоронних органів. Також вважає, не доведеним ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки попередні судимості його підзахисного не можуть слугувати підставою для наявності вказаного ризику. Крім того вважає, що доводи прокурора про те, що виник ризик спроби перешкоджання кримінальному провадженню не обґрунтовані, оскільки поведінка обвинуваченого в судовому засіданні є лише його способом захисту. З`ясувавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд дійшов таких висновків.
На поточний час судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України триває. Судом не досліджені в повному обсязі письмові докази, не допитані свідки і обвинувачений, не проведені інші обов`язкові процесуальні дії, у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу до 28 травня 2018 року не можливо.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження вказане питання, суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:
- ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні ряду в тому числі тяжких злочинів, отже ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. Крім того, обґрунтовуючи існування зазначеного ризику суд зауважує, що навіть перебуваючи під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань ( №6)» в Донецькій області, обвинувачений намагається ухилятися від суду, шляхом відмови виходити з камери установи попереднього ув`язнення для доставки до суду, що підтверджується актом від 04.04.2018 року, у зв`язку з чим судом 04 квітня 2018 року була постановлена ухвала про зобов`язання доставки обвинуваченого до зали судового засідання;
- ризик незаконного впливу на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом, з метою зміни ними показань, що підтверджується тим, що обвинувачений може спробувати переконати або домовитися, або залякати про дачу неправдивих свідчень, або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на свідків, та ризик можливого викриття ОСОБА_8 який виступав в якості оперативного покупця;
- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, тяжких злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте, після звільнення відповідних висновків для себе не зробив, враховуючи, що він звинувачується у вчиненні умисних, в тому числі, і тяжких злочинів по даному провадженню.
Крім того, суд вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження виник ризик спроби з боку обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки дійсно обвинувачений в судовому засіданні порушує встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України порядок, у зв`язку з чим головуючий робив зауваження останньому з занесенням до журналу судового засідання та в подальшому ухвалою суду він був видалений із зали судового засідання.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На переконання суду, враховуючи викладені обставини, не зважаючи на соціальні зв`язки, вік обвинуваченого, співпрацювання з правоохоронними органами, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Тож, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб - по 20 липня 2018 року.
Зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 176200 гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань №6» Донецькій області на 60 (шістдесят) діб, тобто по 20 липня 2018 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у сумі 176200 (сто сімдесят шість тисяч двісті) гривень.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 20 липня 2018 року.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1