Провадження № 1-кп/522/1549/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 ,
потерпілого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, кримінальне провадження № 0005354 від 23 червня 2014 року, стосовно обвинуваченого:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Братськ, Іркутської області, РФ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює в ОСМД "Маразліївський" відповідальним котельні, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_8 , вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.
Так, 13 квітня 2014 року приблизно о 18 годині, ОСОБА_8 знаходячись біля вхідних воріт у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, на ґрунті неприязних відносин, схопив руками за комір сорочки потерпілого ОСОБА_10 та почав його умисно душити, чим спричинив останньому тупу травму гортані, закриту травму шийного відділення хребта, ускладнену вираженим больовим синдромом, що не були небезпечними для життя потерпілого, але викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні, що є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, а також садна лівої кисті, що мали скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів та є легкими тілесними ушкодженнями.

Крім того, 13 квітня 2014 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_8 у присутності працівників правоохоронного органу, знаходячись на території парку ім. Т.Г. Шевченка, що у Приморському районі у м. Одесі, умисно наніс ногою один удар в область правої ноги потерпілого ОСОБА_10 , чим завдав останньому легке тілесне ушкодження у виді саден правої гомілки, що мали скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав, при цьому суду пояснив, що у зазначений вироку час та місці між ним та потерпілим виник конфлікт, під час якого він схопив потерпілого за сорочку, умислу на спричинення тілесних ушкодження в нього не було.
Не зважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів вказаних у вироку, у повному обсязі підтверджується наданими та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду такими доказами.
Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що у 13.04.2014 року приблизно о 18 годині біля буд. 10 по вул. Маразліївській, в його присутності ОСОБА_8 схопив за сорочку та горло і душив ОСОБА_10 . ОСОБА_10 будучи притиснутим до автомобіля вирвався з рук, після чого викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_12 , надала суду пояснення, із яких вбачається, що вона безпосередньо не спостерігала події, однак її сини розповідали, що бачили через вікно будинку, як ОСОБА_8 схопив за шию ОСОБА_13 та почив душити. Потім всіх відвезли у відділення поліції. Свідок поїхала до райвідділення, де від ОСОБА_14 чула запах алкоголю. В лікарні №11, лікар-отоларинолог зафіксував нанесені тілесні ушкодження потерпілому. В подальшому ОСОБА_10 приблизно півтори місяця проходив платне лікування.
Свідок ОСОБА_15 , надав суду пояснення, що 13.04.2014 року, він разом з батьком ОСОБА_10 знаходився на вулиці, та ОСОБА_11 , поруч стояли ОСОБА_16 та його дружина, потім ОСОБА_16 підійшов та взяв за комір батька і почав його душити, а він в цей час побіг додому де розповів все брату. Коли спустився в двір, побачив у батька на шиї сліди. ОСОБА_10 викликав поліцію та поїхав з ними до парку ім.. Шевченка, де ОСОБА_16 знову на нього напав і вдарив ногою в коліно.
Свідок ОСОБА_17 , суду пояснив, що 13.04.2014 року він отримав сповіщення, про те, що на вул. Маразліївській була бійка. Після прибуття на місце події, потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що його побив ОСОБА_8 , який направився до парку ім. Шевченка. У вказаному парку, між обвинуваченим та потерпілим зав`язалася бійка, декілька разів ОСОБА_8 замахнувся щоб вдарити ногою потерпілого, самого удару свідок не бачив оскільки розбороняв цих осіб. …
Свідок ОСОБА_18 , суду пояснив, що він брав участь у слідчому експерименті в якості понятого, де потерпілий розповідав як йому наносили тілесні ушкодженні і як його тримав обвинувачений.
Свідок ОСОБА_19 , яка також брала участь у проведенні слідчого експерименту у якості понятого, підтвердила показання ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що 13.04.2014 року вона гуляла разом з чоловіком біля дому, ОСОБА_10 їх окликнув, щось сказав. Після чого її чоловік ОСОБА_8 схопив ОСОБА_10 за куртку в районі груді, той її чоловіка також. ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_21 та вони пішли далі. Хрипоти в голосі ОСОБА_10 вона не чула. Коли вони були в парку, приїхала поліція з ОСОБА_10 , вони сіли в авто та поїхали у відділення. Факту нанесення тілесних ушкоджень вона не бачила.
Зважаючи на пояснення свідків, суд в цілому їх вважає такими, що узгоджуються одні з одними та безпосередньо підтверджують факт спричинення тілесних ушкоджень потерпіому.
Крім того, під час судового розгляду були досліджені наступні речові докази, що підтверджують провину ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, а саме:
Так, як вбачається із висновку експерта №1544 від 26.08.2014, у ОСОБА_10 наявні наступні тілесні ушкодження: тупа травма гортані, закрита травма шийного відділення хребта, ускладнена вираженим больовим синдромом, садна лівої кісті, правої голені. Тілесні ушкодження у виді тупої травми гортані, закритої травми шийного відділення хребта, ускладненої вираженим больовим синдромом, не були небезпечними для життя ОСОБА_10 , але викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні, що відповідно до п.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Такі ушкодження спричинені шляхом здавлення шиї м`яким предметом при його скручуванні.

Тілесні ушкодження у виді саден лівої кисті, та правої голені, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів та відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Такі тілесні ушкодження спричинені дією тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразились на ушкодженнях.

Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_10 13.04.2014 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.10.2015 року із фото таблицею, із яких вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , потерпілий ОСОБА_10 , показав, яким саме чином йому було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Приймаючи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведена, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Суд дає критичну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині невизнання ним вини, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки його вина доказана вище наведеними доказами.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Варто зазначити, що потерпілим та поясненнями свідків неодноразово зазначалося про те, що ОСОБА_8 в момент вчинення злочину, перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, органом досудового розслідування не надано належних доказів про вказану обставину, тому суд не вправі визнати, її як обтяжуючу.
З урахуванням викладеного, обставин справи, особи обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, ступені тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення інших злочинів зі сторони ОСОБА_8 буде призначення покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.
Крім того, 13.04.2014 року ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, який є злочином невеликої тяжкості відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України оскільки передбачає покарання більш м`яке ніж позбавлення волі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину, і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який, передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі.
Відповідно до ст. 74 ч. 5 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 варто звільнити від покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення такого злочину сплинули 13.04.2017 року.
Крім того, під час судового засідання захисник обвинуваченого та сам обвинувачений заявили клопотання про звільнення від покарання на підставі п. "є" ч. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки у нього на утриманні є батько, що досяг 79-річного віку, та інших працездатних дітей в нього немає.
Так, згідно з п. "є" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією ч. 1 ст. 122 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
З наданих документів, вбачається, що у ОСОБА_8 є батько похилого віку 1938 р.н., інших працездатних дітей в сім`ї немає, за таких підстав, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році".

На підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», на підставі ст. 74, 49, 86 КК України, керуючись ст.ст. 349,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_8 звільнити від покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відпоідальності.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі п. "є" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
31.08.2018