ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/876/18
Провадження по справі № 1-кп/514/67/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2018 року

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 04.06.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Серпневе Тарутинського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2017 року приблизно о 16:30 годин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на території господарського домоволодіння побачив співмешканку свого сина ОСОБА_6 мешканку с. Нерубайське Біляївського району Одеської області ОСОБА_7 , яка на той час разом з ОСОБА_6 гостювала у ОСОБА_4 . ОСОБА_7 лежала на ґрунті на лівому боці в непритомному стані, на його звернення не реагувала, з ротової порожнини виділялась піна та блювотні маси, у зв`язку з чим він, намагаючись надати допомогу, вирішив її підняти.

З цією метою ОСОБА_4 , не маючи умислу на позбавлення життя ОСОБА_7 чи спричинення їй тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_7 , хоча повинен був та міг передбачити, не маючи об`єктивної змоги в інший спосіб підняти ОСОБА_7 , спираючись лівою рукою на палицю, за допомогою якої пересувався, здійснив захват правою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, за шию ОСОБА_7 , після чого здійснив два ривки вгору, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у виді переломів ріжків та кута щитоподібного хряща, від яких вона померла.

Тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_7 , у виді переломів ріжків та кута щитоподібного хряща згідно пп. «у» п. 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року № 6, належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю.

Причиною смерті ОСОБА_7 є механічна асфіксія від здавлення органів шиї.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному щиро кається. Не заперечував проти застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпіла та законний представник потерпілої в судове засідання не з`явилися надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають.

Захисник ОСОБА_5 , вважає за можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 . Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» на розсуд суду.

В судовому засіданні встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі. Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває, пенсіонер.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , що передбачені ч.1 ст.67 КК України, відсутні.

Суд бере до уваги вказані вище обставини та особу обвинуваченого, враховуючи думку потерпілого, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для йому виправлення, і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Однак, згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року (надалі - Закон).

Статтею 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, в тому числі, передбачених п. «ґ» зазначеної ст. 1 Закону - які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про амністію у 2016 році" дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про застосування амністії в Україні" особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив необережний злочин середньої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», та є пенсіонером. Отже, оскільки обмежень, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо застосування відносно ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 86 КК України та п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року - звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1