Справа № 489/4058/16-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/50/18
ВИРОК
Іменем України
27 квітня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онілова, Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину, працюючого ковалем, судимого: 09.07.2003 р. Рівненським міським судом Рівненської області за ст.289 ч.3, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 3 роки; 14.04.2006 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст.115 ч.1, 71 КК України до 11 років позбавлення волі, звільнився 01.04.2014 р. умовно-достроково на 2 роки 8 місяців 1 день, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 , обвинувачується в тому, що 31.07.2016 р. близько 19.20 год., знаходячись біля будинку № 15 по пров. Кобера в м. Миколаєві, маючи намір на заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом нанесення удару в обличчя, відкрито викрав належну ОСОБА_11 сумку, вартістю 110 грн., заподіявши матеріальну шкоду.

Вказане обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, суд визнає недоведеним.

При цьому судом були досліджені наступні докази.

Так, обвинувачений винним себе не визнав і показав, що 31.07.2016 р., коли він приїхав з роботи, зустрів у магазині свого знайомого ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , який був у стані сп`яніння та запропонував йому придбати в нього його сумку, витяг речі з сумки та віддав йому, за що він придбав ОСОБА_15 горілки і пива. Після цього вони вирішили піти на річку та він знову купив горілки, став наздоганяти їх, проте його затримав чоловік з приводу того, що він викрав сумку у ОСОБА_15 , в якій виявились документи ОСОБА_11 . При цьому, тілесних ушкоджень ОСОБА_11 він не наносив, у того вже були подряпини. Також йому, не відкривалися матеріали справи та було вручено повідомлення про підозру, яке неможливо було прочитати.

Потерпілий в ході судового розгляду допитаний не був, внаслідок того що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідок ОСОБА_16 показав, що 31.07.2016 р. ввечері, він зустрів ОСОБА_15 , який проживав у сусідньому будинку та знаходився у стані сп`яніння і направлявся додому. Потім ОСОБА_15 повернувся і повідомив, що його вдарили по голові та пограбували. Слідом пробіг підозрюваний з сумкою і він його затримав, але той намагався втекти. За вказівкою ОСОБА_15 , у сумці були виявлені його документи, а у самого ОСОБА_15 були садна на обличчі.

Свідок ОСОБА_17 показала, що 31.07.2016 р. вона як інспектор патрульної поліції, виїжджала на виклик про заволодіння сумкою та затримання підозрюваного. На місці події знаходився затриманий ОСОБА_18 , потерпілий, що знаходилися у стані сп`яніння, та очевидці події, які вказали, що той вчинив пограбування, викравши сумку. Потерпілий також вказував, що у сумці були гроші, але у якій суммі не вказав.

Свідок ОСОБА_19 показав, що він як інспектор патрульної поліції, виїжджав на виклик про пограбування на вул. Зелену. На місці події знаходився підозрюваний та потерпілий, з розбитим обличчям, який вказав, що підозрюваний в нього викрав сумку з грошима, вдаривши його, коли вони розпивали спиртне біля арки по вул. Кобера.

Свідок ОСОБА_20 показала, що в кінці липня 2016 р. її чоловік ОСОБА_15 прийшов додому побитий та повідомив що на нього напав чоловік, вдарив по голові та відібрав сумку, проте був затриманий.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2016 р., ОСОБА_11 повідомив, що 31.07.2016 р. о 19.20 год. невстановлена особа по пров. Кобера, 15 в м. Миколаєві, відкрито із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, викрала його майно, вартістю 110 грн., вдаривши кулаком сзаду в область правого боку.

Згідно протоколу огляду місця події від 31.07.2016 р., місцем події є ділянка місцевості під аркою біля І під`їзду по пров. Кобера, 15 в м. Миколаєві.

Згідно протоколу огляду предмету від 31.07.2016 р. оглянуто сумку, яка знаходиться біля будинку № 2 по вул. Зеленій в м. Миколаєві, та яку за поясненнями ОСОБА_11 відкрито викрав ОСОБА_12 з застосуванням насильства.

Згідно висновку експерта № 1269 від 10.08.2016 р., у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в області орбіти правого ока, саден на правому крилі носу, правої брови, правому плечовому суглобі, які могли утворитися внаслідок ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути рука зігнута в кулак і т.д., та за ступенем тяжкості дані пошкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_21 показав, що в липні 2016 року близько 17.00 год., коли він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_22 сиділи за столиком біля будинку по АДРЕСА_2 , і випивали, ОСОБА_15 пропонував купити його сумку та запропонував її купити також ОСОБА_18 , який проходив повз них. Кудрявцев хотів продати сумку, проте ОСОБА_18 виніс горілки і пива, потерпілий передав тому сумку. Він пішов від них близько 18-19.00 год. При цьому, у потерпілого було обличчя зі слідами побоїв.

Згідно наданих стороною захисту звернень потерпілого ОСОБА_11 від 11.08.2016 р. до начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та до прокурора, він повідомляв про не вчинення ОСОБА_12 відносно нього дїй з протиправного заволодіння його майном.

Аналізуючи дослідженні докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, якими згідно ст.86 КПК України, можуть бути лише допустимі докази.

Згідно ст.90 КПК України, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів та згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд вважає, що досліджені докази, надані стороною обвинувачення, неможливо допустити як доказ.

Так, відповідно до вимог ст.290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані надати стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, про що сторона захисту зобов`язана письмово підтвердити протилежній стороні факт надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

При цьому, суд вважає, що, відповідно до вимог ст.290 КПК України, вказані докази стороні захисту не відкривалися.

На це вказав сам обвинувачений, зазначаючи, що матеріали кримінального провадження йому відкриті не були, в зв`язку з чим суд зобов`язав прокурора надати відомості про відкриття обвинуваченому матеріалів справи.

Проте, прокурором на вимогу суду було надано лише доручення слідчому Інгульського ВП ГУПН в Миколаївській області ОСОБА_23 про надання підозрюваному ОСОБА_12 матеріалів кримінального провадження та не надано будь-яких відомостей, які відповідно до вимог ст.290 КПК України, підтвердили б відкриття обвинуваченому матеріалів справи та відомостей про допит свідків, які були використані прокурором, як докази в ході судового розгляду, що з урахуванням пояснень обвинуваченого в цій частині, викликає обґрунтовані сумніви у відкритті йому доказів сторони обвинувачення.

З врахуванням вказаних обставин, суд вважає, що було порушено право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, на відкриття матеріалів згідно ст.290 КПК України, а так відповідно він позбавлений був повною мірою захищатися від пред`явленого обвинувачення, не будучи обізнаним про наявні у сторони обвинувачення докази, що тягне визнання таких доказів недопустимими, відповідно до вимог ст.86 КПК України та відповідно неможливість допуску зазначених у них відомостей, як доказів.

Суд при оцінці вказаних доказів, також вважає необхідним керуватися вимогами ст.9, 90 КПК України, щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та висновків Верховного Суду України, викладених в ухвалах у випадках встановлення незаконності судового рішення.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини, зокрема "Моїсєєв проти Росії" від 09.10.2008 р., "Фуше проти Франції" від 18.03.1997 р. констатовано, що відсутність у обвинуваченого, підсудного доступу до всіх матеріалів справи позбавили їх змоги належним чином підготуватися до захисту і не забезпечили рівних процесуальних можливостей, що суперечить вимогам пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини, узятого в поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, а необмежений доступ до матеріалів справи й необмежене використання всіх записів, зокрема й можливість отримати за потреби копії відповідних документів, є важливими гарантіями справедливого судового розгляду, обмеження заявника на доступ до матеріалів справи не мали обґрунтування у національному праві.

Така позиція, висловлена і у рішенні Верховного суду України від 16.03.2017 р. у справі № 5-364кс16, відповідно до якого не володіння стороною захисту інформацією про всі докази до завершення розслідування, суттєво порушує баланс інтересів у кримінальному провадженні. Не відкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст.290 КПК України, після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

Не відкриття обвинуваченому матеріалів провадження, суд вважає порушенням ст.290 КПК України, що призвело до неможливості оцінки стороною захисту доказів у кримінальному провадженні, фактичного порушення прав сторони захисту на доступ до всіх матеріалів справи, і з урахуванням вимог цієї статті Кодексу, а також висновків викладених у наведених рішеннях Європейського суду з прав людини і Верховного Суду України.

За відсутності допустимих доказів сторони обвинувачення, щодо події кримінального правопорушення, суд враховуючи докази надані захисником у вигляді показань свідка ОСОБА_21 , звернень потерпілого до органу досудового розслідування і прокурора, які викликають розумні сумніви у доведенні вини ОСОБА_12 , суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого доказами, тлумачить на його користь та відкидає докази надані стороною обвинувачення.

Більш того, суд вважає, що було порушено і право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення, його підозрюють.

Відповідно до вимог ст.276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється обов`язково при наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення, у спосіб передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та відповідно до вимог ст.277 КПК України, повинно містити зміст підозри.

У неодноразових рішеннях Європейського суд з прав людини зокрема у рішенні "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008 р., зазначено, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії"). Крім того, положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії").
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини"). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції.
Враховуючи, що як обвинуваченим та і захисником, вказано на вручення обвинуваченому в ході досудового розслідування повідомлення про підозру, яке внаслідок неякісного друку неможливо прочитати, з наданням захисником копії відповідного повідомлення з матеріалів справи, яке є не читаємим, судом було зобов`язано прокурора надати для огляду відповідний оригінал повідомлення про підозру з матеріалів справи, з метою або підтвердження або спростування обставин на які посилалася сторона захисту.

Проте прокурором було відмовлено суду у наданні такого повідомлення з матеріалів справи, що з урахуванням пояснень обвинуваченого і надання захисником відповідних матеріалів, вказує на приховування стороною обвинувачення обставин на які вказувала сторона захисту, а так за відсутності спростування позиції сторони захисту, свідчить про те, що обвинуваченому не повідомлено про підозру з дотриманням вимог ст.277, 278 КПК України, тобто з зазначенням про зміст підозри, з яким безперешкодно можливо б було ознайомитись, а так і не поінформовано про характер і причини обвинувачення, що безперечно, порушило право обвинуваченого на захист.

Встановлені судом обставини, не дотримання стороною обвинувачення вимог Кримінального процесуального Кодексу України щодо повідомлення обвинуваченому про підозру, відкриття обвинуваченому матеріалів досудового розслідування, свідчать про позбавлення обвинуваченого можливості здійснювати свій захист на стадії досудового розслідування, за відсутності та допустимості можливості виправити такі порушення в стадії судового розгляду та вказують на суттєве порушення процедури доведення вини обвинуваченого.

Враховуючи вказане, суд, приймаючи до уваги також відсутність визнаних судом допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого, вважає необхідним ОСОБА_12 виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Керуючись ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: