ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судовго засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду в смт. Чорнобай кримінальне провадження № 0001168, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 вересня 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
учасники кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представник потерпілих ОСОБА_12 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_13 ,

законний представник обвинуваченого ОСОБА_14 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_15 ,

представника Чорнобаївського відділення поліції - ОСОБА_16 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 26 вересня 2015 року, близько 21 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті побутового конфлікту, маючи умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з яким перебував у неприязних відносинах, шляхом нанесення ударів кулаками та ногами, сила яких була направлена під кутом, що наближається до прямого (відносно ділянки тіла, де наявні ушкодження), травмуюча сила направлена ззаду справа наперед, спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: синця правого коліна, садна лівого ліктя, крововилив в м`які тканини шиї, травми голови з саднами, синцями, крововиливами на м`яких покривах черепа, крововиливи в м`які тканини грудної клітки по задній поверхні, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 219 від 23.10.2015 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом 10 та 11 ребер справа, ушкодженням пристінкової плеври праворуч та, гістологічно підтвердженим, розривом судини 10-го міжребір`я, синцем грудної клітини справа, що згідно висновку судово- медичної експертизи № 219 від 23.10.2015 відносяться, через небезпеку для життя, до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині заперечив. Зазначив, що потерпілого ОСОБА_11 він знав, стосунки були нормальними, товаришував з його племінницями. В той вечір пішов гуляти до ОСОБА_17 додому, потім туди ж прийшов ОСОБА_18 . Випив дві пляшки енергетичного напою «REVO», які приніс ОСОБА_19 . В такій компанії проводили час і раніше. Потім до них приєднався ОСОБА_20 , який вже був в стані алкогольного сп`яніння, і приніс з собою ще горілку. Пив зі ОСОБА_21 . А потім розлив на нього каву. Почався словесний конфлікт, і ОСОБА_20 робив спроби розпочати бійку. Відштовхнув його, але не бив. Власник будинку ОСОБА_22 зробив зауваження, попросив йти на вулицю розібратись. Коли вийшли, ОСОБА_23 хотів його вдарити та замахнувшись впав. В свою чергу притримав його певний час за шию ззаду, щоб не продовжував спроб вдарити, можливо від цього з`явився синець. Після цього ще курили з ним, ОСОБА_24 зібрав свої речі, попрощався з хлопцями і пішов додому. Можливо, спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, але не спричиняв ушкоджень, що призвели до смерті. Враховуючи це, не визнає й цивільні позови.

Захисник ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначив, що прямих доказів вини його підзахисного в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 немає, свідки відсутні. Від місця, де потерпілий перебував разом з обвинуваченим, він пішов в напрямку свого дому, один. Міг зустріти когось та внасділок побиття отримати певні травми. В обвинувальному акті не зазначено кількість нанесених ударів, їх локалізація. Крім того, досудовим розслідуванням не встановлено, чи не були дії ОСОБА_4 відповіддю на напад зі сторони ОСОБА_11 . В такому випадку це буде необхідна оборона, кваліфікація буде іншою. Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, просив ОСОБА_4 виправдати. Особливу увагу просив звернути суд на пояснення ОСОБА_11 , надані працівнику поліції в приміщенні лікарні, де ОСОБА_20 зазначає, що тілесні ушкодження отримав внаслідок падіння. На даний час потерпілий помер, спростувати вказане неможливо. Це були його добровільні пояснення.

Потерпіла ОСОБА_10 повідомила суду, що потерпілому ОСОБА_11 являється матір`ю. Обвинуваченого ОСОБА_25 знає, оскільки їх сім`я проживає неподалік від них. Дружили раніше сім`ями, часто ходили один до одного. В той трагічний вечір вдома дивилася телевізор, було вже темно. В хату зайшов ОСОБА_23 , тримався за правий бік і ніби трохи згинався. Сказав викликайте швидку, мене побили. Потім намагався сам викликати швидку, але у нього не виходило. На запитання хто ж побив, повідомив, що ОСОБА_26 , за гроші. Раніше між сином та ОСОБА_27 були конфлікти щодо грошей, які ОСОБА_26 вимагав у внука ОСОБА_28 , сина ОСОБА_23 . На лобі були подряпини (здерта шкіра), око синє. Зранку коли син йшов на роботу, та й о 12-00 год., коли вдень повернувся, ушкоджень даних не було. В лікарні син спочатку говорив працівникам поліції, що побили. ОСОБА_29 потім сказав, що впав, говорив, розберемось самі, все одно в ОСОБА_30 є куми в поліції. Лікар, що оглядала сина в приймальному відділенні повідомила, що зламані ребра застряли в легені. Під час обстеження поводився адекватно, в хірургічне відділення піднімали на ліфті, йшов сам. Вже там медсестра повідомила, що йому до ранку будь-яких процедур проводити не будуть, хай лежить, оскільки неадекватний. Вночі син самостійно ходив до туалету, не падав. Постійно просив води і говорив, що все болить. Син був за характером дуже лагідний, був опорою, допомогав по хазяйству. Після смерті сина постійно почуває себе погано, оскільки втрата непоправна, проте до лікарні не звертається. В своєму цивільному позові просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що потерпілому ОСОБА_11 являється рідною сестрою, проживали в одному будинку вона з дітьми, мати та брат однією сім`єю. Також з ними проживав син брата ОСОБА_31 . Обвинуваченого ОСОБА_32 знає з дитинства, оскільки проживають неподалік, відносилась до нього як до дитини. Вранці того трагічного дня брата бачила, пили разом каву, ушкоджень тілесних не мав. Потім він пішов на роботу, і вона також. Коли прийшла з роботи, вдома брата не було. Понесла вечерю старенькій сусідці, яку доглядає. Повернулась додому поратись по господарству, ходила на город. Біля подвір`я ОСОБА_33 бачила ОСОБА_32 та ОСОБА_34 . Повернувшись додому, пішла до сусідки. Це було після 22-00 год., оскільки почала дивитись новини по телеканалу СТБ. Майже відразу в двері будинку хтось подзвонив, почула дуже стривожений голос матері. Каже пішли дому, ОСОБА_35 побили. Побігли додому. Брат стояв і намагався викликати швидку. Повернувся до них, зігнувшись. На питання, що сталось сказав: «Твій любимий ОСОБА_26 мене побив». Викликала швидку. ОСОБА_23 попросив маму, щоб трохи помила його, брат допоміг переодягнутись. ОСОБА_36 вийшов з будинку, оскільки в приміщенні за його словами, немає чим дихати. На вулиці дуже часто почав курити. Швидка допомога приїхала досить скоро. До автомобіля швидкої ОСОБА_23 йшов сам, з ним поїхав брат ОСОБА_37 . Маючи намір зателефонувати ще брату ОСОБА_38 , помилково набрала до знайомого ОСОБА_39 . На його запитання повідомила, що сталось. Приїхав і відвіз їх з матір`ю до лікарні, був там з ними постійно. В приймальному відділенні було багато людей, брата довго не оглядали. Спочатку ОСОБА_23 ходив самостійно, а потім почали підтримувати під руки, різко втрачав сили. На рентгенівському знімку однієї легені майже не було видно. Рентгенолог сказав, що то все рідина, пробито легеню. Мали викачувати рідину. Але за повідомленням медсестри вже в хірургічному відділенні, до ранку робити нічого не будуть, оскільки перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З братом залишалась мама. А вранці повідомили, що брат помер. Втрата для кожного з членів їх сім`ї непоправна, страждає і до цього часу. Пред`явила цивільний позов про стягнення витрат на поховання та моральної шкоди у розмірі 120000 грн.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_40 мати ОСОБА_41 в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Під час судового розгляду нею було заявлено цивільний позов про відшкодуванню сину моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Представник всіх потерпілих адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримав всі цивільні позови, просив їх задовольнити. Посилався на доведеність винуватості ОСОБА_4 сукупністю прямих і непрямих доказів у вчиненні саме злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і зазначив, що потерпілі підтримують первісне обвинувачення. Вказував, що померлий був хорошим сім`янином, втрата потерпілих є непоправною, мати, сестра і син понесли значний психоемоційний стрес, не можуть оправитись від горя, постійно мають пригнічений стан. Просив відшкодувати їм моральну шкоду та матеріальну шкоду сестрі ОСОБА_11 у розмірі 6765 грн., це витрати пов`язані з похованням. Просив призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 пояснив, що коли в день події прийшов з роботи, на лавці біля його двору сиділи ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . Пішов до своєї матері поїсти. Потім повернувшись додому, запросив хлопців випити кави. Через деякий час ОСОБА_11 запропонував випити горілки. Взяв у ОСОБА_21 гроші і поїхав купити. Приїхав хвилин за 20. Горілку пили хлопці вдвох. Через деякий час вийшов до котельні, повернувшись побачив, що у ОСОБА_24 з ОСОБА_43 конфлікт, виникла штовханина . Випровадив їх з хати. Знадвору чути було крики, лайку. Потім вийшов до них у двір. Побачив, що ОСОБА_44 обтрушує штани. Зайшли до хати, ОСОБА_24 почав збиратися додому. Після того як сходив до туалету, вийшов надвір, на лавці сидів ОСОБА_26 . ОСОБА_45 ніде не було. ОСОБА_46 сказав, поїхав додому, з ОСОБА_43 ще курили, ОСОБА_23 в той день більше не бачив.

Свідок ОСОБА_19 під час допиту в судовому засіданні показав, що в той день до нього зателефонував друг ОСОБА_47 , домовились про зустріч. Разом пішли до магазину, де зустріли ОСОБА_45 . Між ОСОБА_43 та ОСОБА_24 виникла штовханина, ініціатором якої був ОСОБА_46 . Але поки він сходив до магазину, ОСОБА_24 вже не було. Зима запропонував піти до ОСОБА_17 . ОСОБА_24 також приїхав туди пізніше. У ОСОБА_22 сиділи в чоритьох, і виник конфлікт. Причину не дуже пам`ятає, але ніби хтось на когось каву розлив. Зима з ОСОБА_24 почали штовхатись. ОСОБА_48 вдарив ОСОБА_45 в праве око кулаком. Власник будинку ОСОБА_49 зробив зауваження, сказав, щоб вийшли. Повиходили в двір, чути було крики та нецензурну лайку, і ніби як звуки ударів. Через деякий час, близько 5 хвилин, ОСОБА_26 і ОСОБА_24 повернулись до будинку, ОСОБА_23 обтрушував одяг, який був забруднений пилом (перед, збоку). При цьому робив це повільно, придержувався рукою за бік. У ОСОБА_50 з одягом все було нормально. ОСОБА_22 запитав, чи все гаразд. ОСОБА_44 сказав, що все нормально, зібрав свої речі (пляшку горілки поклав до пакету) і пішов додому. На стан здоров`я не скаржився. В той день його більше не бачив.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснив, що потерпілий це його рідний брат. Точну дату не пам`ятає, але все сталося у вересні 2015 року, була субота. Сидів вдома, і дивився телевізор. Забігла в кімнату мама і попросила викликати швидку, оскільки ОСОБА_23 погано, і побігла далі до сусідки покликати сестру ОСОБА_52 . Вийшов до брата, він сидів на веранді. Тримався руками за бік. На лобі справа було почервоніння. Брат повідомив, що його побив ОСОБА_26 . Потім викликали швидку, приїхала швидко. Брата переодягнули, наділи чисті штани. У швидкій до лікарні поїхав разом з братом, допомогав сісти йому до автомобіля. При цьому брат сам йшов. У лікарні ОСОБА_23 постійно скаржився на біль в боці. За правим вухом бачив у нього почервоніння. Потім до лікарні також приїхали мати та сестра, і знайомий сім`ї ОСОБА_53 . Брат просив пити, проте лікар не дозволяв. Також в лікарні до них підходили працівники поліції. Брат не говорив, що його побили. В подальшому в лікарні з братом залишилась мама, він пішов додому пішки. Між братом та обвинуваченим був конфлікт, оскільки останній змушував сина ОСОБА_23 виносити з дому гроші. Велосипед брата потім вдома бачив, не пошкоджений стояв.

Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем з медицини невідкладних станів Золотоніської підстанції Лівобережної СТШМД. Дату не пам`ятає, але щодо виклику до пацієнта ОСОБА_20 причину вказали побиття. Приїхавши побачили хворого і біля нього двох жінок мабуть мати і сестра. Пацієнт повідомив, що впав, скаржився на біль в грудній клітині, а також біль в поясниці, ходив, тримаючись за бік. Родичі повідомили про бійку. Був контактним, в адекватному стані, хоча на запитання повідомив, що вживав алкогольні напої. Шляхом пальпації діагностувала у нього перелом ребер, нижніх, яких саме не пам`ятає. Інших тілесних ушкоджень не пам`ятає. Послухати не давав, оскільки все боліло. Ввели йому обезболююче, наклали пов`язку (кругова з просирадла) і повезли до лікарні. Після доставки до лікарні, залишили його в приймальному відділенні і поїхали на інший виклик. Повернувшись хвилин через 40-50 з наступним пацієнтом, бачила ОСОБА_24 ще в приймальному відділенні, чекав на рентген.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_55 показав, що сім`ю ОСОБА_24 знає, потерпілого ОСОБА_23 з дитинства. Крім того, ОСОБА_23 у нього працював. В ніч події йому зателефонувала сестра ОСОБА_56 і повідомила, що брата забрала швидка допомога до лікарні. Поїхав до них, забрав сестру з дому та матір, разом поїхали до Золотоніської лікарні. Це було близько 23-00 год. В приймальному відділенні побачили ОСОБА_23 , який тримався за бік, йому було важко дихати. Бачив ушкодження на лобі, на шиї ззаду червоні плями. Спочатку казав, що впав, але на прохання матері зізнався, що його побив ОСОБА_26 «малий». Запах алкоголю від ОСОБА_24 було чути, трохи виражався нецензурною лайкою, оскільки боліло, а обстежували довго. Проте всі вказівки лікарів виконував. За характером ОСОБА_23 був спокійний, ніколи не чув про бійки за його участі.

Свідок ОСОБА_57 в судовому засіданні показала, що раніше працювала черговим лікарем приймального відділення Золотоніської центральної районної лікарні. Пам`ятає, як швидка привезла до лікарні хворого ОСОБА_11 . Він тримався за правого бока, був обмотаний чимось білим. Щодо походження травми говорив, що впав. Але хтось з родичів повідомив, що били. Тому викликали працівників поліції. Пацієнт пересувався самостійно, ходив на перекури, на рентген, іноді хтось його підтримував. Виражався нецензурною лайкою, казав болить, але в іншому поведінка була адекватною. Які були наявні тілесні ушкодження не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_58 в судовому засіданні зазначила про те, що працює медичною сестрою приймального відділення Золотоніської центральної районної лікарні. Коли швидка допомога привезла до лікарні ОСОБА_45 , перебувала на чергуванні. Від пацієнта відчувався запах алкоголю, але стан був адекватний, говорив нормально, зайвих рухів не робив, агресії не проявляв. Просив поліцію не викликати, сказав розберемось самі. Працівники швидкої повідомили, що його побили, а тому поліцію все таки було повідомлено. Чи повідомляв ОСОБА_24 хто його побив, не чула. Спочатку ОСОБА_24 оглядала лікар ОСОБА_59 , сказала зробити знеболююче. Виконувала вказівки лікаря. Викликала лаборанта та рентгенолога, помили з допомогою родичів. Пацієнт до пояса був роздягнутий, збоку були якість сліди ушкоджень. Після оформлення історії хвороби ліфтом підняли хворого на другий поверх в хірургічне відділення. Пересувався сам зі сторонньою допомогою. Відразу після приїзду до лікарні стан хворого був кращий. Але коли піднімались у відділення, вже було гірше, йти допомагали.

Свідок ОСОБА_60 під час допиту повідомила, що працює лаборантом у Золотоніській центральній районній лікарні. В той вечір її викликали до приймального відділення взяти кров на аналіз ОСОБА_61 . Хворий був в стані алкогольного сп`яніння, але поводи себе спокійно, не перешкоджав проведенню маніпуляцій. Мав травми на обличчі та тримався за грудну клітину. З приводу походження травми розмов родичів не чула, а хворий казав, що впав.

Свідок ОСОБА_62 під час допиту зазначив, що працює в Золотоніській центральній районній лікарні рентген-лаборантом. 26 вересня 2015 року був черговим рентгенологом. Його викликали у зв`язку з необхідністю зробити рентгенографію. Хворого супроводжував на рентген хтось з родичів, ОСОБА_24 йшов трохи зігнутим, його підтримували. Після отримання знімку лікар ОСОБА_63 сказав, що треба переробити, оскільки неінформативний знімок. Пацієнт відмовлявся платити, але лікар наполіг. Зробили рентген повторно, знімок був ідентичний першому. Черговий лікар ОСОБА_59 сказала, скільки можна робити знімків, і так все зрозуміло. На знімку зломаних ребер видно не було, але одна з легень не дихала. Причиною тому є перелом ребер. Але до його обов`язків не входить розшифровувати знімки, має після проведення рентгену передати лікарю. Чи мав пацієнт на тілі ушкодження, не пам`ятає. В подальшому чув від колег, що ОСОБА_11 помер, але причинами не цікавився.

Свідок ОСОБА_64 показала, що у 2015 році працювала палатною сестрою хірургічного відділення Золотоніської ЦРЛ. В одну з субот працювала разом з ОСОБА_65 . Близько 01-00 год. лікар попросив підготувати перев`язувальну, оскільки мав поступити пацієнт з «пневмотораксом». Потім два чоловіки завели до відділення під руки потерпілого ОСОБА_24 , посадили на сестринському посту, і почала оформляти історію хвороби. Тиск хворому не міряла. Оформили документи і поклали до палати. На обличчі потерпілий мав великий синець, перебував ніби в стані алкогольного сп`яніння. З хворим спілкувався лікар, їй нічого не говорив. Вже вранці від родички дізналась, що потерпілого побили. В палаті з хворим залишилась мати. Близько 05-30 год. її розбудив лікар і сказав везти ОСОБА_24 до перев`язувальної. Ще побігла до туалету, звідти почула шум. Вийшовши побачила хворого ОСОБА_24 в дверях перев`язувальної палати, стояв на колінах, голова була запрокинута. Поряд з ним була мати. Швидко прибігли санітарки, і всі разом поклали на каталку (сидіти не міг), за вказівкою лікаря відвезли до палати. Виміряла тиск був 80/50, це дуже низький, видно, що пацієнту дуже погано. Крикнула лікарю, щоб викликав анестезіолога. Лікар сказав ставити крапельницю. Почала писати список матері, що треба придбати в аптеці, а потім поставила з тих препаратів, що були у відділенні. Прийшов до відділення анестезіолог. Сказав, ще ввести гормони. Тиск не переміряла, це робив чи лікар, чи інша сестра. Хвилин за 20-30 лікар сказав везти хворого в перев`язочну. Там почали обробляти, стан хворого погіршувався, ніби втрачав свідомість. Повторно викликали анестезіолога, який прийшов щвидко. Знову пацієнту кололи гормони, проводили реанімаційні заходи. Смерть настала близько 07-00 год.

Свідок ОСОБА_66 зазначив, що працює лікарем-хірургом у Золотоніській центральній районній лікарні. 26 вересня 2015 року близько 23-00 год. був викликаний фельдшером до приймального відділення. Пацієнт ОСОБА_24 спочатку оглядатись не хотів, і лише після наполягань зі сторони родичів дав себе оглянути. Лаборант брала в нього аналізи, також рентгенолог зробив рентгенівський знімок. Було встановлено у хворого перелом двох ребер. Запропонував родичам госпіталізацію і сказав рентгенологу переробити знімок, оскільки перший був неінформативний. В хірургічне відділення ОСОБА_24 піднявся з товаришем, який підтримував його, сам йти не міг. Пацієнт сидів на дивані поки оформлювали історію хвороби на сестринському посту і заснув. Його необхідно було транспортувати в перев`язочну, сказав про це чоловіку, що супроводжував пацієнта. Чоловік відповів, що таке не вперше, хай проспиться. І переніс його не до перев`язочної, а до палати. Оскільки тиск був нормальний, пацієнту була призначена інфузія. Пішов надавати допомогу іншим пацієнтам. Повернувшись розбудив ОСОБА_24 , він скаржився на біль в животі та правій частині грудної клітини. Наказав сестрі готувати перев`язочну, консультував інших пацієнтів. Потім почув звук падіння. Повернувшись побачив в дверях палати ОСОБА_24 , який впав. Мати сказала, що син підвівся різко, хотів вийти курить і вона не змогла його втримати. Під час спілкування з потерпілим намагався розпитати звідки травми, казав, що впав. Але наявні у нього травми не характерні для падіння, тим більше з висоти власного росту. Скоріше за все мало місце побиття. По тілу ОСОБА_24 були садна, турбувала його права частина грудної клітини, правий бік. У нього був внутрішній крововилив, причина якого розрив міжреберної артерії (10, 11 ребра). Травми були свіжі. Родичі, всі крім, матері розійшлися. Самостійно зробити дренаж не зміг. Якби були на місці родичі і допомогли, було б мабуть краще. Проте навіть вчасне проведення дренування і в подальшому оперативне втручання не гарантувало збереження життя пацієнта, оскільки характер травми складний.

Показання свідка ОСОБА_67 в частині того, що потерпілий заснув на дивані і в подальшому родичі самовільно перемістили його до палати для того, щоб «проспався», суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показаннями інших свідків.

Свідок ОСОБА_68 під час допиту в судовому засіданні повідомив, що працює лікарем-анестезіологом у Золотоніській центральній районній лікарні. Дату не пам`ятає, але в ніч подій чергував. Близько 05-40 год черговий хірург ОСОБА_63 викликав його до пацієнта. Коли прийшов, насамперед звернув увагу на дуже низький тиск у пацієнта десь 80/40 чи 70/30. Пацієнту проводилась інфузія (крапельниця стояла). Видимих тілесних ушкоджень у пацієнта не було. Але був дуже збудженим, постійно робив спроби встати з ліжка. Стан через хвилин 10-15 стабілізувався. Пішов звідти на своє робоче місце. Повторно викликали близько 06-35 год. Пацієнт ОСОБА_24 вже був у перев`язочній, стан був значно гірший. Через хвилин 10-15 розпочав реанімаційні заходи, але до позитивних наслідків це не призвело і через півгодини з хірургом констатували смерть. На момент надання допомоги пацієнту про наявність у нього діагнозу пневмоторакс не знав. Кровотеча була у нього в плевральній порожнині, ніби справа.

Свідок ОСОБА_69 зазначив, що у 2015 році працював оперуповноваженим в Золотоніському відділі поліції. На час події перебував у добовому чергуванні. Поступив виклик з Золотоніської ЦРЛ, що прибув пацієнт з тілесними ушкодженнями. Після приїзду побачив, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння, але питання розумів і давав відповіді. Сидів на кушетці, схилившись на бік. Скаржився на біль в ребрах. Нанесення тілесних ушкоджень заперечував, наполягав, що впав. Тому так і записали до документів. За наполяганням родичів все таки зізнався, що його побив ОСОБА_26 , але вказав, що претензій не має, і заявлять не буде. Перебував там хвилин 15.

Свідок ОСОБА_70 , оперуповноважений Золотоніського відділення поліції, під час допиту вказав, що в той день він чергував. Пізно ввечері був в Золотоніській лікарні, освідовували двох осіб. Бачили як приїхав автомобіль швидкої допомоги, звідки вийшов ОСОБА_11 і присів біля входу в лікарню. Був підмотаний білою тканиною, на якій була кров. На обличчі також мав ушкодження, садно і синець на лобі, та біля ока. З колегою ОСОБА_71 підійшли до нього, і на питання чоловік повідомив, що впав. Сказав допомога не потрібна, попросив цигарку. В свою чергу сказали, що так не падають, але на це хворий не зреагував. З ним були родичі, хтось з них наполягав, щоб сказав правду. Але пояснень потерпілий не надав. В подальшому на виклик щодо даного хворого до лікарні приїздила слідчо-оперативна група. Щодо ОСОБА_72 володіє інформацією, що він не працює, спілкується з особами, які характеризуються негативно.

Свідок ОСОБА_73 зазначив, що в 2015 році працював в Золотоніському міському відділі поліції помічником дільничого. Одного вечора у вересні (дату не пам`ятає) з колегою ОСОБА_74 були в приймальному відділенні Золотоніської лікарні. Побачили двох чоловіків та одну жінку. Один з чоловіків був з тілесними ушкодженнями, стогнав, тримався за бік (який, не пам`ятає), хотів йти курити. Запитали у цих людей, що сталося. Хтось з тих двох чоловіків повідомив, що постраждалий впав з драбини. Оскільки причиною ушкоджень за повідомленням людей було падіння, з колегою пішли звідти.

Свідок ОСОБА_75 під час допиту показав, що з ОСОБА_20 товаришував більше десяти років. 26 вересня 2015 року після обіду ОСОБА_23 прийшов до нього додому. Приніс пляшку горілки. Потім до них приєднався ще один знайомий ОСОБА_76 , який також приніс горілку. До вечора того дня сиділи в кінці городу на траві відпочивали, грали в карти. Ввечері пішли до хати. ОСОБА_23 хотів попити кави, але не було. Тому ОСОБА_23 вирішив поїхати до магазину, і довгий час не повертався. Вийшов на вулицю, біля будинку ОСОБА_17 почув звуки розмови. Пішов туди та побачив ОСОБА_32 і ОСОБА_34 . Попросив у них цигарку, і сказав, що чекає ОСОБА_45 . Хлопці повідомили, що бачили його, ОСОБА_26 сказав, що ще з ним поборовся. На це запитав, нема що робить хлопці? Пішов додому, за ним прийшов і ОСОБА_23 . ОСОБА_77 запропонував йти до ОСОБА_22 , каже купив пляшку горілки. Йти з ним відмовився, і ОСОБА_36 пішов сам. Залишившись вдома ліг на диван і дивився телевізор, заснув. Звуків бійки не чув. Вранці дізнався, що друг помер. Потім у ОСОБА_78 запитував, що там сталось. Казав, що ОСОБА_24 розлив каву і виник конфлікт з ОСОБА_43 , вийшли на вулицю з`ясовувати стосунки. Зима за характером конфліктний, а ОСОБА_23 спокійний.

Свідок ОСОБА_79 зазначив, що знав ОСОБА_45 близько 8 років. За характером потерпілий спокійний, ніколи не бачив його агресивним. Спиртні напої вживав, але не дуже. В день подій ОСОБА_23 бачив близько 15 чи 16 год., був тверезим. Також в цей день бачив і ОСОБА_32 , який на час зустрічі також був тверезим. З розмови зрозумів, що ОСОБА_26 зі ОСОБА_80 збираються кудись йти гулять, чи на якесь день народження чи щось інше.

Свідок ОСОБА_81 зазначив, що проживає в м. Золотоноша, ОСОБА_45 знав добре, він за характером спокійний. 26 вересня 2015 року проводив своїх гостей та вийшов на вулицю. По вулиці йшов ОСОБА_20 , трохи напідпитку був, зупинився і хотів поговорити. Але сказав йому, що нема часу, завтра поговоримо. І він пішов помаленьку, котивши велосипед. При цьому був схилений трохи на правий бік. Тілесних ушкоджень не бачив, оскільки було темно. А на наступний день дізнався, що ОСОБА_23 помер.

Свідок ОСОБА_40 (є одночасно потерпілим) пояснив суду, що є сином потерпілого ОСОБА_11 . З ОСОБА_43 товаришував з дитинства. Коли було 11 чи 12 років, ОСОБА_26 його шантажував, ніби хтось зробив в поліцію наклеп щодо вживання ним коноплі. Щоб не було негативних наслідків сказав може домовитись, але треба заплатити поліцейським. Приніс йому з дому гроші 500 грн., взяв у батька. Потім ОСОБА_26 запропонував заробити на наркотиках, щоб повернути гроші, які взяв у батька. Для цього дав йому ще 800 грн. (закупка наркотиків). В подальшому ОСОБА_26 повідомив, що гроші пропали, оскільки хлопців затримала поліція і вилучили наркотики. ОСОБА_26 запропонував ще раз дати гроші на закупку наркотиків. Приніс йому ще 800 грн. Потім знову. Коли пішов додому по гроші, рідна тітка зловила, почула розмову по телефону з ОСОБА_43 . Потім прийшов додому батько з дядьком, злякався і все їм розповів. На наступний день ходили до відділення поліції і писали заяву. В подальшому батько зустрічався з ОСОБА_43 , але ОСОБА_46 відмовлявся, сказав нічого не брав. Після цих подій пройшло не більше року, може менше, і батько помер. Про його смерть дізнався від родичів.

Сторона обвинувачення, крім показань потерпілих та свідків, в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, посилається на інші докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні , а саме:
-протокол огляду місця події від 27.09.2015 з фото таблицею ( том ІІ, а.с. 12 -18), згідно якого в приміщенні хірургічного відділення Золотоніської лікарні оглянуто труп чоловічої статі з тілесними ушкодженнями;

-протокол огляду місця події від 28.09.2015 з фото таблицею (том ІІ, а.с. 19-26), згідно якого в приміщенні моргу, розташованого на території Золотоніської ЦРЛ, за участю спеціаліста проведено огляд трупа ОСОБА_11 та виявлено тілесні ушкодження;

-копія лікарського свідоцтва про смерть (том ІІ, а.с. 33);

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_11 (том ІІ, а.с. 35);

-копія паспорту ОСОБА_11 (том ІІ, а.с. 36);

-висновок експерта № 219 від 23.10.2015 (том ІІ, а.с. 38-41), згідно якого смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої травми грудної клітки, що супроводжувалась кровотечею з розірваної судини міжреберних м`язів справа (10-го міжребір`я), ускладнилась шоком та гострим недокрів`ям. Виявлено тілесні ушкодження: травма грудної клітки з переломами 10 та 11 ребер справа, ушкодженням пристінкової плеври праворуч та розривом судини 10-го міжребір`я, синцем грудної клітки справа; крововиливи в м`які тканини грудної клітки по задній поверхні; травма голови з саднами, синцями, крововиливами на м`яких покривах черепа; крововилив в м`які тканини шиї справа; садно лівого ліктя; синець правого коліна. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів. Травма грудної клітки з переломами 10 та 11 ребер справа, ушкодженням пристінкової плеври праворуч та розривом судини 10-го міжребір`я, синцем грудної клітки справа, відносяться через небезпеку для життя, до категорії тяжких тілесних ушкоджень, решта носять ознаки легких тілесних ушкоджень;

-висновок експерта № 452 додатковий від 10.12.2015 (том ІІ, а.с. 114-115), згідно якого експерт виключає можливість отримання всіх тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_11 від падіння з висоти власного зросту та удару о бетонну плиту або підлогу. Травма грудної клітки з переломами 10 та 11 ребер справа, ушкодженням пристінкової плеври праворуч та розривом судини 10-го міжребір`я, синцем грудної клітки справа знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 ;

-протокол огляду предмета від 17.11.2015 року з фото таблицею (том ІІ, а.с. 125-128), згідно якого слідчим було оглянуто велосипед синього кольору марки «Україна», що знаходиться на зберіганні потерпілої ОСОБА_10 , пошкоджень не виявлено, також відсутні будь-які плями бурого кольору;

-протокол огляду місця події від 17.11.2015 (том ІІ, а.с. 129-138), згідно якого слідчим проведено огляд частини вулиць Молодіжна та Баха в м. Золотоноша, починаючи від будинку № 218 по вул. Баха, і закінчуючи домоволодінням № 5 по вул. Молодіжна. На даному відрізку дороги бетонних бордюр не виявлено. Загальна відстань близько 140 метрів;

-протокол огляду місця події від 30.12.2015 (том ІІ, а.с. 158-171), згідно якого слідчим оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 ;

-копія картки виїзду швидкої допомоги (том ІІ, а.с. 239-242);

-заява про долучення Протоколу службового розслідування (том ІІ, а.с. 244);

-протокол службового розслідування (том ІІ, а.с. 245-246);

-медична карта хворого (том ІІ, а.с. 248-250);

-медичні документи (том ІІІ, а.с. 1-6);

-копія ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 09.12.2015 (том ІІІ, а.с. 10);

-протокол тимчасового доступу до речей та предметів (том ІІІ, а.с. 11-13);

- копія ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 14.12.2015 (том ІІІ, а.с. 17);

- протокол тимчасового доступу до речей та предметів (том ІІІ, а.с. 18-20);

- довідка комісії Департаменту охорони здров`я обласної державної адміністрації за результатами комісійної перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_11 ( том ІІІ, а.с. 23-28);

- висновок експерта № 27 від 22 січня 2016 року (том ІІІ, а.с. 58-59), згідно якого виявлені у ОСОБА_11 ушкодження виникли від дії тупого предмета чи предметів. Від яких саме встановити не представляється можливим, поскільки дані ушкодження не містять інформації про індивідуальні властивості предмету чи предметів. Не виключеною можливістю є виникнення ушкоджень від ударів руками, ногами. Нога, обута в босоніжок, прирівнюється до тупого предмету. Травма грудної клітки була спричинена в проміжок часу від 3 до 24 годин до настання смерті. Можливість отримання всіх ушкоджень в один і той же час не виключена;

- документи законного представника ОСОБА_82 , (том ІІІ, а.с. 70, 71);

- докумети законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_14 (том ІІІ, а.с. 89-90);

- протокол огляду предмета (диск з допитом ОСОБА_4 ) (том 2, а.с.100).

- постанова про визнання речовим доказом (диск з допитом ОСОБА_4 , том ІІІ, а.с.101).

Даний протокол огляду предмета та постанову про визнання речовим доказом суд вважає неналежними доказами, оскільки відеозапис з допитом обвинуваченого судом не досліджувався, ОСОБА_4 був допитаний безпосередньо в судовому засіданні.

- протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 (т. ІІІ, а.с. 102-108);

- протокол огляду предмета (диск з відеозаписом слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 ) (т. ІІІ, а.с. 110);

- постанова про визнання речовим доказом (диска з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 ), том ІІІ, а.с. 111;

- акт судово-психіатричного експерта № 147 від 01.04.2016 (том ІІІ, а.с. 131-132), згідно якого стосовно ОСОБА_4 КЗ «Черкаська обласна психіатрична дікарня» було проведено комісійну амбулаторну експертизу стосовно ОСОБА_4 . Встановлено, що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на даний час ОСОБА_4 був здатен у вказані періоди часу та на даний час усвідомлювати власні дії та керувати ними;

- протокол проведення слідчого експерименту від 29.04.2016 за участю свідка ОСОБА_19 ), (том ІІІ, а.с. 176-182);
- протокол огляду предмета (диск з відеозаписом слідчого експерименту зі ОСОБА_19 ) (том ІІІ, а.с. 184);

- постанова про визнання речовим доказом диску з відеозаписом слідчого експерименту зі ОСОБА_19 ), (т. ІІІ, а.с. 185);

- протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_83 (том ІІІ, а.с. 202);
- протокол огляду предмета - диску з відеозаписом слідчого експерименту зі ОСОБА_83 (том ІІІ, а.с. 204);

- постанова про визнання речовим доказом диску з відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_83 (том ІІІ, а.с. 205);

- постанова про визнання речовими доказами зразків волосся, нігтів ОСОБА_11 , 1 пари його взуття (том ІІІ, а.с. 215);

- вирок Золотоніського міськрайонного суду від 29.09.2017 по справі № 695/19/17, яким ОСОБА_67 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. Вирок набрав законної сили (том VIII, а.с. 3-4);

- копія висновку експерта № 04-01/12 від 05.04.2016 з матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_67 (том VIII, а.с. 21-31);

- відеозапис слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 ;

- відеозапис слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_19 ;

- відеозапис слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_84 .

Досліджені докази, крім тих, яким судом вже надано оцінку вище, суд суд вважає належними та допустимими.

За клопотанням зі сторони захисту судом також було досліджено пояснення ОСОБА_11 , надані працівнику поліції Лісовому в приміщенні лікарні, де ОСОБА_11 зазначає, що тілесні ушкодження отримав внаслідок падіння (том ІІ, а.с.9).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає, вина ОСОБА_4 доведена повністю, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При цьому його винність у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, на чому наполягали потерпілі та їх представник, спростовується дослідженим вироком Золотоніського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року, яким визнано винним ОСОБА_67 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та висновком судово-медичної експертної комісії № 04-01/12 від 05.04.2016 року. Даним вироком, який набрав законної сили та висновком експертної комісії встановлено, що не проведення дренування плевральної порожнини лікарем ОСОБА_66 призвело (не запобігло) смерті гр. ОСОБА_11 від травми грудної клітки, що ускладнилася розвитком правобічного гемотораксу.
Покази і позицію ОСОБА_4 суд оцінює критично, оскільки вони опосередковано спростовуються показаннями свідків та іншими доказами, і вважає їх такими, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.
Посилання захисника на відсутність прямих доказів вини його підзахисного в нанесенні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень і що сам потерпілий в своїх поясненнях, наданих працівнику Золотоніського ВП ОСОБА_85 цю обставину заперечував, суд відхиляє, оскільки вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілих та свідків. Щодо пояснень ОСОБА_11 , наданих працівнику поліції в приміщенні лікарні, то оцінюючи даний доказ суд враховує стан особи та показання свідка ОСОБА_86 , який відбирав дані пояснення і був допитаний в судовому засіданні. Свідок чітко зазначив, що такі пояснення потерпілим дійсно були надані, але усно ним при розмові було з`ясовано, що ушкодження отримані внаслідок побиття ОСОБА_4 . Крім цього, експерт (висновок експерта № 452 додатковий від 10.12.2015) виключив можливість отримання всіх тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_11 від падіння з висоти власного зросту та удару о бетонну плиту або підлогу.

Показання свідка ОСОБА_86 , як і потерпілих, під час розгляду даного кримінального провадження не спростовані, причин обмовляти ОСОБА_4 не встановлено.
У відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому суд враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, за період навчання в школі характеризується виключно негативно.
Пом`якшуючою обставиною, у відповідності до ч. 3 ст. 66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст.67 КК України, судом не виявлено.
Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації, ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого без позбавлення можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією статті.
Однак, враховуючи що ОСОБА_4 вчинив злочин будучи неповнолітнім, раніше не судимий, беручи до уваги висновки досудової доповіді, а також те, що позиція обвинуваченого визнавати чи не визнавати вину є його правом і не може бути поставлена йому у провину, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
На відміну від думки сторони обвинувачення суд переконаний, що таке покарання буде справедливим і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, а відтак відповідає визначеній законом меті покарання (ст. 50 КК України), засадам гуманності, невідворотності та адекватності. Врахування позиції потерпілої сторони щодо збільшення їх душевних страждань через невизнання обвинуваченим вини, відсутність каяття, формальні незручності у зв`язку з повною та тривалою процедурою судового розгляду, яка обумовлена реалізацією стороною захисту своїх законних прав та процесуальних інтересів, є неприпустимим для вирішення завдань та досягнення мети покарання.

Щодо заявлених потерпілою стороною цивільних позовів слід зазначити наступне.

Цивільні позови по даному кримінальному провадженню пред`явлено матір`ю потерпілого ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди у розмірі 150 000 грн., законним представником в інтересах неповнолітнього сина про відшкодування моральної шкоди в тому ж розмірі, та рідною сестрою, з якою померлий проживав однією сім`єю про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6765 грн. та 120 000 грн. моральної шкоди.

За ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Вивчивши докази, надані потерпілою ОСОБА_11 до заявленого цивільного позову, суд приходить до висновку, що даний цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6765 грн. підлягає до задоволення, враховуючи обґрунтованість даних вимог.

Вимоги всіх позивачів щодо стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Обставина проживання потерпілої сестри ОСОБА_11 з братом ОСОБА_11 однією сім`єю стороною захисту не заперечувалася.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як встановлено судом, наслідком вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення стала смерть сина, брата та батька неповнолітньої дитини. Суд вважає, що в зв`язку зі смертю потерпілого позивачі зазнали тяжких душевних переживань, через втрату близької людини, їх звичний життєвий уклад був безповоротно порушений, чим їм спричинено моральної шкоди. Внаслідок втрати сина мати на похилого віку позбавлена турботи зі сторони дитини, неповнолітній син загиблого у зв`язку із смертю батька залишився позбавленим батьківського піклування та виховання.

Відтак, враховуючи зазначені обставини, глибину та тривалість душевних страждань позивачів, тяжкість вимушених змін та неможливість відновлення звичного життєвого становища, характер вчинених обвинуваченим протиправних дій, а саме тяжкого кримінального правопорушення, що призвело до заподіяння шкоди, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу ОСОБА_10 моральну шкоду становить 50 000 грн., позивачу ОСОБА_11 35000 грн. та неповнолітньому ОСОБА_40 50 000 грн.

Визначений судом розмір відшкодування, на думку суду, відповідає характеру та обсягу фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок вчинення щодо нього неправомірних дій.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрано (строк виконання покладених на обвинуваченого ухвалою суду від 15.03.2018 року обов`язків закінчився).

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_10 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 50000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_11 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 6765 грн. матеріальної та 35 000 грн. моральної шкоди, а всього стягнути 41 765 грн.

Цивільний позов, заявлений законним представником ОСОБА_41 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_40 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_87 50000 грн. моральної шкоди.

В решті вимог відмовити.

Речові докази по справі:
- 1 пара взуття ОСОБА_11 , що знаходиться на зберіганні в Золотоніському ВП ГУ НП в Черкаській області повернути матері потерпілого ОСОБА_10 ;
- зрізи нігтів та волосся ОСОБА_11 , що знаходяться на зберіганні в Золотоніському ВП ГУ НП в Черкаській області знищити;
- шість дисків DVD-R, на яких знаходяться відеозаписи допиту обвинуваченого, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_88 та відеозаписи слідчих експериментів за їх участі залишити в матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1