Справа № 361/2329/18
Провадження № 1-кп/361/466/18
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
01 червня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора : - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0000034 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, українки, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді начальника клубу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні молодший лейтенант, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем нез`явилася вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 будучи призваною Вінницьким ОМВК на військову службу за контрактом до лав Збройних сил України та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХІV від 24.03.1999 року, у період з 12.03.2018 року по 26.03.2018 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, будучи придатною до проходження військової служби, самовільно, без дозволу відповідних начальників та командирів, після виписки з денного стаціонарного лікування у клініці амбулаторної допомоги НВМКЦ «ГВКГ» не зявилась вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду та незаконно припинила виконувати свої службові обов`язки, проводивши час на власний розсуд, доки 26.03.2018 року усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, молодший лейтенант ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибула до військової частини НОМЕР_1 та заявила про себе.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в скоєному розкаялася, визнала повністю свою вину у вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснила, що вона дійсно будучи військовослужбовцем військової частини за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період з 12.03. по 26.03.2018 року умисно, тимчасово ухилилися від виконання обов`язків військової служби, самовільно, без дозволу своїх командирів, після виписки з денного стаціонарного лікування у клініці амбулаторної допомоги не з`явилась вчасно на службу у свою військову частину, оскільки на її думку стан її здоров`я не набагато покращився.

Просила не карати її суворо та врахувати, що вона визнала свою вину повністю і щиросердечно розкаялася, жалкує про вчинене, просила надати шанс на виправлення. Також просила віднести до пом`якшуючої обставини той факт, що вказаний злочин вона скоїла в стані вагітності.

За себе повідомила, що вона раніше не судима, проходить службу у військовій частині, має постійне місце проживання, замужем, на теперішній час вагітна та чекає разом із своїм чоловіком народження своєї дитини.

Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена вину визнає і факт нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не заперечує.

За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої ОСОБА_4 за виключенням дослідження документів, що характеризують її особу.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченої та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують її особу.

Таким чином, суд приходить висновку, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), повністю доведена і вона повинна нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 4 ст. 407 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд, відповідно до п. п. 1, 4 ч.1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час досудового слідства та суду вона вільно дала вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, а також вчинення злочину жінкою в стані вагітності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України органом досудового розслідування в обвинувальному акті, затвердженого прокурором не вказано, та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує сукупність всіх наведених обставин вчинення злочину, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію прокурора про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі обвинуваченій, але враховуючи пом`якшуючі обставини вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання, за цією статтею нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті у виді штрафу в розмірі 5000 гривень, наявність обставин пом`якшуючих покарання та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проходження служби характеризується посередньо, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на теперішній час є вагітною, суд приходить до висновку про можливість призначення їй покарання в межах санкції інкримінованого їй злочину за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, при цьому суд приймає до уваги і поведінку обвинуваченої після вчинення нею злочину та її поведінку в суді, яка свідчить, що ОСОБА_4 зробила для себе належні висновки, а саме не ставати на злочинний шлях, жалкує про вчинене, а тому вважає, що її виправлення можливе без реального відбування покарання при звільненні з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи, всі перераховані обставини, дані про особу обвинуваченої, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, де проживає спільно із своєю сім`єю, є вагітною та чекають спільно із чоловіком народження дитини, а також те, що значних наслідків і майнової шкоди від скоєного нею злочину не надійшло, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вказані обставини є виключними і дають суду підстави, призначити покарання, за цією статтею нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті, тобто для застосування ст. 69 КК України та призначити основне покарання, більш м`яке, ніж передбачене законом у виді штрафу.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчиненого нею кримінального правопорушення (злочину), зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд ,

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначити їй покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст.131, 176 КПК України не застосовувати.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1