21.06.2018
Справа № 720/750/18.
Провадження:1-кп/720/72/17.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Новоселицкий районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
паспорт серії НОМЕР_1 виданий Новоселицьким РВ УМВС України,
ІПН: НОМЕР_2 , уродженця м. Бельци Республіки Молдова,
мешканця АДРЕСА_1 ,
громадянина України, з вищою освітою, одруженого,
працюючого, раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000693 від 20.12.2017 року,
встановив:

19 грудня 2017 року приблизно о 17 годині 38 хвилин водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ваз-21070», номерний знак НОМЕР_3 , рухався по автодорозі сполученням «Стрий - Івано-Франківськ - Чернівці - КПП Мамалига», в межах населеного пункту с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області, яка освітлювалась вуличним електроосвітленням, зі сторони м. Новоселиця в напрямку с. Мамалига Новоселицького району Чернівецької області на швидкості більше 60 км/год., що перевищує допустиму в межах населеного пункту.
Наближаючись до електроопори № 2 вул. Центральної с. Костичани Новоселицького району водій ОСОБА_6 , не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме велосипедиста, допустив наїзд на ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину дорогу, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ № 92-н від 24.01.2018 року, спричинено смерть, яка настала від гострої внутрішньої кровотечі, що розвинулася як ускладнення отриманої закритої тупої травми тулуба з розривом аорти.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.3 та 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
-п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
-п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в повному обсязі, щиро розкаявся в скоєному злочині, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, і допиту свідків які не з`явилися в судовому засіданні, правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України.
Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням анкетних даних обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

ОСОБА_6 свою вину визнав в повному обсязі, щиро кається в скоєному злочині і просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що вона є матерю померлого ОСОБА_8 , 19.12.2017 року їй повідомили, що обвинувачений вчинив наїзд автомобілем на її сина ОСОБА_8 , від чого останній помер. Обставини пригоди їй невідомі, оскільки вона не стала очевидцем події. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки він відшкодував матеріальну та моральну шкоду.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні 19.12.2017 року п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (б), 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть ОСОБА_8 повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Щодо обвинуваченого, суд враховує, що він раніше не притягайся до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєний ним злочин, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі та добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого з передбачених ст.67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів скоєних з необережності.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, із урахуванням думки потерпілої, яка простила та просила не позбавляти волі обвинуваченого, позиції прокурора якій просить суд звільнити обвинуваченого від відбування покарання застосувавши вимоги ст.75 КК України суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Зважаючи на характер допущених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, які виразились в умисному ігноруванні Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, суд приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Наявні судові витрати по справі на а.с.48 в сумі 1430 грн., а.с.59 в сумі 2288 грн., а.с.150 в сумі 1144 грн., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Новоселицьким РВ УМВС України, ІПН: НОМЕР_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком в два роки, якщо він на протязі даного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Ваз-21070», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на штраф майданчику Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику;

- велосипед зеленого кольору, одяг трупа ОСОБА_8 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Новоселицьким РВ УМВС України, ІПН: НОМЕР_2 у на користь держави судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи, судового транспортно-трасологічної експертизи в загальній сумі 4862 грн. (чотири тисячі вісімсот шістдесят дві гривні).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Новоселицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_1