Справа № 639/1545/18
Провадження № 1-кс/639/813/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000593 від 22.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000593 від 22.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153 КК України, в якому просить накласти арешт на виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події від 28.04.2018 року робочого місця ФОП ОСОБА_4 , який діє на підставі договору № С-13-1/2017 суборенди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на території будівлі ТЦ «Північний».

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , 22.03.2018 року, приблизно о 09 годині перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебувала проживаюча за вищезазначеною адресою ОСОБА_5 , яка через хворобу ніг погано пересувалася самостійно, та фактично вела лежачий образ життя. Саме в той час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , користуючись тим, що більше в квартирі нікого не має та ніхто не зможе завадити доведенню його умислу до кінця, підійшов до ОСОБА_5 , яка лежала на ліжку, та погрожуючи ножом, який утримував в своїй правій руці, наказав не чинити йому опір. Після чого, ОСОБА_4 заклеїв ОСОБА_5 рота липкою стрічкою, перевернув її на живіт, зв`язав їй руки пластиковими хомутами та всупереч волі ОСОБА_5 , вступив із нею у природні статеві зносини з застосуванням фізичного насильства.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч.1 ст.152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.

Крім того, ОСОБА_4 , 22.03.2018 року, приблизно о 09.00 годині перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебувала ОСОБА_5 , яка через хворобу ніг погано пересувалася самостійно та фактично вела лежачий образ життя. Саме в той час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , користуючись тим, що більше в квартирі нікого не має та ніхто не зможе завадити доведенню його умислу до кінця, підійшов до ОСОБА_5 , яка лежала на ліжку, та погрожуючи ножом, який утримував в своїй правій руці, наказав не чинити йому опір. Після чого, ОСОБА_4 заклеїв ОСОБА_5 рота липкою стрічкою, перевернув її на живіт та зв`язав їй руки пластиковими хомутами. Таким чином, ОСОБА_4 , зв`язавши ОСОБА_5 , виключив їй можливість вільно обирати за своєю волею місце свого знаходження та пересування. В такому положенні ОСОБА_4 утримував ОСОБА_5 приблизно до 13.00 години 22.03.2018, протягом біля чотирьох годин, доки ці дії не були припинені її донькою ОСОБА_6 , яка повернулася додому.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч.1 ст.146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, схильним до скоєння злочинів різного ступеня тяжкості, за вчинення яких неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, вчинив злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості у відношенні малолітньої дитини за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , розуміючи суть, покладених на нього вимог щодо забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, а також піклування про її здоров`я та безпеку життя, необхідність їх реального виконання, проживаючи з листопада 2015 року разом зі співмешканкою. ОСОБА_6 , та її дітьми, донькою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сином, ОСОБА_8 , 2011 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з першої декади січня 2016 року, вирішив стати на шлях спричинення шкоди нормальному моральному та фізичному становленню, а також формуванню антиморальних поглядів малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у період з першої декади січня 2016 року по 08 серпня 2017 року, перебуваючи за місцем свого мешкання за вищевказаною адресою систематично, незалежно від часу доби, у сукупності своїх умисних, злочинних дій здійснював розбещування у вигляді фізичної та інтелектуальної розпусти малолітньої ОСОБА_7 .

При цьому, ОСОБА_4 , будучи впевненим у своїй безкарності через неможливість вчинити спротив чи повідомити про вчинення протиправних дій до правоохоронних органів ОСОБА_7 в силу малолітнього віку, на протязі вказаного періоду часу, а також, використовуючи ту обставину, що дитина не може протистояти його фізичному та психологічному впливу, бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті та збудження у малолітньої особи статевого інстинкту, проти волі дитини торкався її статевих органів своїми руками, губами та статевим органом.

Крім того, ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх діянь, у зазначений вище період часу, нехтуючи малолітнім віком ОСОБА_7 , бажаючи досягти своєї злочинної мети, спрямованої на інтелектуальне розбещення дівчинки, вів з нею ще й цинічні розмови на сексуальні теми.

Таким чином, ОСОБА_4 , являючись вітчимом малолітньої ОСОБА_7 , нехтуючи покладеними на нього обов`язками щодо піклування про неї та належне її виховання, у період з першої декади січня 2016 року по 08 серпня 2017 року виконав всі дії для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на розпусту падчерки, які відносяться до непристойних та викликають статеве збудження, в цілях задоволення своєї статевої пристрасті за рахунок дитини.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч. 2 ст.156 КК України, тобто розбещення, шляхом вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи вітчимом.

Крім того, ОСОБА_4 , являючись відчимом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нехтуючи покладеними на нього вимогами щодо забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, а також піклування про її здоров`я та безпеку життя, необхідність їх реального виконання, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану проти статевої свободи та статевої недоторканості падчерки, перебуваючи за місцем свого сумісного проживання з матір`ю дівчинки, ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , за мовчазної згоди та в присутності співмешканки, в нічний час доби, вирішив вчинити насильне задовольняв своєї статевої пристрасті неприродним способом, у відношенні малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , спочатку розбудив сплячу у спальній кімнаті падчерку, а потім, бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті із застосуванням погрози застосування фізичного насилля шляхом використання в якості знаряддя злочину наявного у нього на той час пістолета, який не являється вогнепальною зброєю, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, достовірно знаючи про малолітній вік дівчинки, діючи умисно, примусив малолітню ОСОБА_7 задовольнити один раз його статеву пристрасть неприродним способом, а саме оральним, протягом декількох хвилин.

Надалі, ОСОБА_4 , після того, як падчерка разом з матір`ю пішли у ванну кімнату та почали митися, бажаючи продовжити свої злочинні дії, спрямовані на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, увійшов до ванни та, бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті із застосуванням погрози застосування фізичного насилля шляхом використання в якості знаряддя злочину наявного у нього пістолета, який не являється вогнепальною зброєю, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, достовірно знаючи про малолітній вік дівчинки, діючи умисно, примусив малолітню ОСОБА_7 задовольнити вдруге його статеву пристрасть неприродним способом, а саме оральним, протягом декількох хвилин.

Після цього, ОСОБА_4 , вважаючи виконаними за необхідне всі протиправні дії для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої потерпілої, припинив свої злочинні дії.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч. 3 ст.153 КК України, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої.

28.04.2018 року було проведено огляд робочого місця ФОП ОСОБА_4 , який діє на підставі договору № С-13-1/2017 суборенди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на території будівлі ТЦ «Північний», в ході якого було вилучено речі згідно із наданим протоколом огляду предметів від 28.03.2018 року.

Таким чином, враховуючи сукупність вищенаведених обставин, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно є доказом злочину.

Вищенаведені предмети відповідають ознакам, визначеним в ст. 98 КПК України, а саме є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Повернення вилучених предметів може спровокувати дії підозрюваного, спрямовані на їх знищення чи спотворення, а також негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки для повноти розслідування існує необхідність в призначенні експертиз різного характеру, та напрямку, у звязку з особливістю кваліфікації злочину.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на вилучені предмети під час проведення огляду робочого місця ФОП ОСОБА_4 , який діє на підставі договору № С-13-1/2017 суборенди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на території будівлі ТЦ «Північний».

Повернення вищевказаного вилученого майна може негативно вплинути на з`ясування істини по кримінальному провадженню, оскільки повернення зазначених предметів унеможливить проведення вищевказаного експертного дослідження та призведе до втрати доказів винуватості підозрюваного.

У зв`язку з викладеним, встановлено, що вилучені під час огляду місця події від 24.04.2018 року предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Враховуючи наведене, у органу досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно з метою недопущення його знищення та забезпечення збереження доказів і повного та об`єктивного досудового розслідування.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі та без фіксації технічними засобами, підтримав клопотання в повному обсязі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Суд, зважаючи на те, що слідчим доведені підстави накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час огляду робочого місця ФОП ОСОБА_4 , який діє на підставі договору № С-13-1/2017 суборенди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на території будівлі ТЦ «Північний», що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000593 від 22.03.2018 року - задовольнити.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене під час проведення огляду місця події від 28.04.2018 року за розташуванням робочого місця ФОП ОСОБА_4 , який діє на підставі договору № С-13-1/2017 суборенди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на території будівлі ТЦ «Північний», згідно із наданим протоколом огляду предметів від 28.03.2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити слідчому СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , іншим зацікавленим особам - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1