Справа № 278/1257/18
В И Р О К
Іменем України

24 травня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

27 квітня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000090.
З угоди вбачається, що 14 березня 2018 року о 8 годині військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_4 умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, в умовах особливого періоду, вчасно не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 2 квітня 2018 року.
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно військовослужбовцем на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, та узгодили покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.
Вирішуючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, вчасно не з`явився на службу без поважних причин в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином, у провадженні не бере участь потерпілий; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого злочину. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК України.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода також містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання вимог угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який не судимий, на теперішній час звільнений з військової служби, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Зазначені обставини в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину і є підставою для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України. Покарання у виді штрафу у вищезазначеному розмірі на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_4 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, відомості про процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000090 угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник також має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1