1-кп/214/28/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0004168, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2014 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.05.1999 Дніпропетровським обласним судом за ст.93 п.А, І ст.ст.81 ч.3, 142 ч.3, 222 ч.3, 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років. 27.09.2010 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 28 днів, на підставі рішення Дергачевського районного суду Херсонської області,

-30.03.2016 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України
за участю:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 12.11.2014 приблизно о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до приміщення під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 . Далі зайшов до кабіни ліфту, де зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_11 . Знаходячись в кабіні ліфту, ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, умисно завдав ОСОБА_11 не менш 8 ударів руками в ділянку обличчя, шиї, тулубу та верхніх кінцівок, спричиняючи йому тим самим тілесні ушкодження. Після того, як ліфт зупинився на 4 поверсі та двері відчинилися, злочинні дії ОСОБА_6 помітили мешканці даного будинку, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Побачивши цих осіб ОСОБА_6 припинив свої злочинні дії та почав спускатись сходами, залишивши таким чином місце скоєного ним злочину. В цей же день, приблизно о 13 годині 10 хвилин, від отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_11 помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми шиї у вигляді крапкових крововиливів в склери, внутрішньо-шкіряних крововиливів саден підборіддя та шиї, крововиливів у слизові оболонки нижньої губи, крововиливи у м`які тканини верхньої третини шиї, переломів великих ріжків під`язичної кістки, переломів верхніх щитоподібного хрящу, синця лівого ока, синця лівої пахви, перелому основної фаланги 2-го пальця лівої кісті з крововиливом навколо перелому. Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи №2157Д від 27.11.2014, виявлений при дослідженні трупу комплекс ушкоджень в області шиї та підборіддя у сукупності носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, які викликали настання важкого ускладнення перекриття просвітку дихальних шляхів набряклими пошкодженими тканинами з розвитком гострої дихальної та коронарної недостатності, від чого настала смерть.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав в повному обсязі, суду пояснив, що у листопаді 2014 року вдень близько 12.00 години, підійшовши до під`їзду №4 будинку №5 на мікрорайоні Сонячний, побачив декількох жінок похилого віку, які сиділи на лавочці та привітався з ними, заходячи до під`їзду. Коли він зайшов до кабіни ліфту там був чоловік, якого він раніше не бачив і не знав. Раптом чоловік почав щось до нього голосно говорити, переходячи на підвищений тон з висловлюванням образ у його бік, хватаючи його за сорочку. Після того, як чоловік підняв на нього руки, він обурився і відштовхнув його від себе, в результаті чого той стукнувся об кабіну ліфту. Далі від злості він почав наносити удари потерпілому. Коли двері ліфту відчинились на четвертому поверсі він побачив людей, які вийшли з квартири двоє чоловіків свідки ОСОБА_14 (батько і син). На запитання, що трапилось, він відповів їм, що потерпілий на нього накинувся. Вони обоє зайшли до квартири, а він тим часом утік, тому що злякався відповідальності. У вчиненому щиро кається, просив суворо не карати.

Враховуючи думки учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а також оцінені судом згідно з положеннями ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце.

Суд, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких. Окрім цього, врахуванню підлягає особа винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується посередньо (том 1 а.п.102), за місцем проживання характеризується позитивно (том 4 а.п.17), раніше судимий (том 1 а.п.98-99, 100), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (том 1 а.п.101).

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_6 суворе покарання (том 4 а.п.81), у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки він є особою, яка має не зняті на непогашені судимості, а тому не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі та застосування до нього при призначенні покарання положень ст.ст.69, 75 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2016 за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна (том 4 а.п.45-47). Ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 та Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.02.2018 даний вирок залишено без змін (том 4 а.п.43, 44).

Отже, з урахуванням викладеного, при призначенні остаточного покарання суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним покаранням за даним вироком, поглинувши покарання призначене вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2016 та призначивши остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

Окрім того, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 затримано 13.11.2014 (том 1 а.п.76-77).

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а вже з 21.06.2017, відповідно до принципу прямої дії закону, зараховувати за правилами ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №2046-VIII один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 12.02.2008 у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру», в якій Суд не встановив порушення ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону. Як убачається з практики Суду, цей міжнародний судовий орган при визначенні автономного поняття «покарання», яке вживається у п. 1 ст. 7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п. 142 рішення).

Отже, з урахуванням викладеного, в строк відбування покарання ОСОБА_6 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 13.11.2014 по 20.06.2017, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №759/19973/15-к та з позицією Європейського суду з прав людини.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним покаранням за даним вироком поглинути покарання призначене вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2016, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 13.11.2014 (том 1 а.п.76-77).

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 13.11.2014 по 20.06.2017.

Речові докази особисті речі ОСОБА_6 , а саме светр та дублянка та вилучені змиви речовини бурого кольору, поміщені в 2 паперових конверта, які знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП Дніпропетровській області знищити (том 1 а.п.195, 200).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1