Справа № 296/4832/18
Ухвала
Іменем України

02 листопада 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001620 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, не одруженого, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

встановив:

Корольовським районним судом м. Житомира розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 .

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 03.11.2018 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено, свідки обвинувачення не допитані.

Оскільки в судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку із черговою неявкою свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, вказавши про наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Обвинувачений та його захисник при вирішенні питання щодо продовження терміну тримання під вартою проти клопотання прокурора заперечили, просили змінити його на більш м`який. Обвинувачений вину не визнає, категорично заперечує можливість впливу на свідків, крім того нікому з учасників провадження невідомо їх місце перебування, потерпілий по справі дав показання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, є раніше судимим за вчинення умисного злочину, обвинувачується у вчиненні злочину через невеликий проміжок часу, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачується особа, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, відсутність постійного місця роботи до взяття під варту.

Суд приймає до уваги, що потерпілий по справі безпосередньо допитаний судом і дав показання. Судом неодноразово вживались всі передбачені процесуальні заходи для забезпечення явки для допиту свідків обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проте в судові засідання вони не з`являлись та не доставлені.

Неодноразово учасникам наголошувалось на вимогах статті 23 КПК України, згідно якої сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним і неупередженим судом.

Прокурором присутність свідків протягом розумного строку забезпечено не було.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на рішенні у справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якого зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Наведені прокурором ризики впливу на свідків, потерпілого належним чином не обгрунтовані, жодні докази не надані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

В судовому засіданні під час розгляду провадження щодо ОСОБА_4 стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику ухилення від останнього від суду з посиланням на конкретні докази його реального існування.

Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а також на те, що обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою без належного доведення стороною обвинувачення підстав продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту та самого обвинуваченого про зміну обраного йому запобіжного заходу та застосування до нього такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст .ст. 177, 178, 331 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити з 02 листопада 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На обвинуваченого ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Визначити строк дії ухвали два місяці.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1