АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 11-кп/796/453/2018 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Головуючий в апеляційні інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006398 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, працюючого автослюсарем в Духовний центр «Відродження», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 18.11.2010 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4років позбавлення волі, 27.08.2013 року згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2013 року із застосуванням ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік 2 місяці 30 днів,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 615 грн. 72 коп. за проведення експертиз.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_6 15.10.2016 року приблизно о 20 год. 30 хв. перебував у приміщенні кафе «Три Слона», яке розташовано за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 13-Г, разом з двома наглядно знайомим йому людьми, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Під час спілкування із вказаними особами ОСОБА_6 побачив, що поруч із ОСОБА_9 знаходиться чорна сумка, всередині із ноутбуком марки «SAMSUNG» S/N:ZW7K93AZ900237H, MODEL NP-E452-JSO1UA, які належать ОСОБА_9 та в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , дочекавшись, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з приміщення зали кафе «Три Слона» та впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: - ноутбук марки «SAMSUNG» S/N:ZW7K93AZ900237H, MODEL NP-E452-JSO1UA, коричнево-чорного кольору, спричинивши останньому матеріальну шкоду, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 693 тв від 24.11.2016 року, на суму 1333 грн. 33 коп., на момент вчинення злочину на 15.10.2016 року, сумку для ноутбука, яка матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_9 не представляє.
Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 , який є власником ноутбуку марки «SAMSUNG» S/N:ZW7K93AZ900237H, MODEL NP-E452-JSO1UA, коричнево-чорного кольору спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1333 гривень 33 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням, зокрема не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий, також не враховано не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
Прокурор стверджує, що наведеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, та внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, вважає дане рішення не відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та у його інтересах захисника, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про застосування амністії щодо ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про застосування амністії щодо ОСОБА_6 підлягає до задоволення, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під наркотичним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, хворий на СНІД, цироз печінки.

Також при призначенні ОСОБА_6 , покарання судом враховано обставини, які пом`якшують йому покарання - щире каяття та активне сприяння досудовому розслідування, а також обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Враховуючи, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, його особу, який будучи раніше судимий в тому числі у сфері злочинів проти власності, знов вчинив умисне, кваліфіковане кримінальне правопорушення, відношення потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

В даному випадку, суд призначив ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані в повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора - відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про застосування амністії щодо ОСОБА_6 підлягає до задоволення, оскільки він засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням, за вчинення злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинений до набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році", згідно наданої відповіді головного лікаря Київської міської клінічної лікарні №5, ОСОБА_6 , має діагноз ВІЛ-інфекція IV кл.ст., хронічний гепатит С, тобто обвинувачений підпадає під дію п. г) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Перешкод до застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" та ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено, отже він може бути звільненим від відбування покарання по амністії.
Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 1, 15 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про застосування амністії стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.
На підставі п. г) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4