печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000046, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1000000 гривень, посилаючись на те, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліках Генерального секретаріату Інтерпол з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистану за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 159, ч. 2 ст. 244-1, ч. 1 ст. 244-2, ч. 1 ст. 223 КК Узбекистану.

Підозрюваний та захисник просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки пред`явлена підозра є необґрунтованою, має місце провокація злочину, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, місце роботи.

Прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні, послався на безпідставність доводів підозрюваного та захисника, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі, буде мати можливість впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, знищити докази у кримінальному провадженні та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши підозрюваного та захисника, прокурора, дослідивши копії матеріалів, доданих прокурором та стороною захисту до клопотання, прихожу до наступного.

Слідчим відділом ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000046, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У даному кримінальному провадженні 04.09.2018 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, зобов`язаний оцінити в сукупності із іншими обставинами також і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Вказані висновки слідчого судді ґрунтуються на вивчених в судовому засіданні матеріалах, а саме:

- протоколом огляду місця події від 03.09.2018 р;

- протоколом затримання ОСОБА_3 від 03.09.2018 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.09.18 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.09.18 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.09.18 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.09.18 р..

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людиниобґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відтак доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри є неспроможними на даній стадії кримінального провадження, тому наявні обставини, визначені ч.2 ст.177 КПК України з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що такі ризики у кримінальному провадженні існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Виходячи зі змісту ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1000000грн., прокурор при розгляді клопотання довів про наявність достатніх підстав, що існує ризик переховування підозрюваного від досудового розслідування та впливу на свідків та можливість спотворення доказів.

Проте недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеним у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 194 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_12 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч.3 ст.332 КК України у вигляді 10 років позбавлення років, його вік, задовільний стан здоров`я, майновий стан, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, репутацію, стійкі соціальні зв`язки, вважаю, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить адекватне виконання ним процесуальних обов`язків та попередить вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Частина 5 ст.194 КПК України передбачає, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Строк тримання під домашнім арештом та покладених на підозрюваного обов`язків визначити у відповідності до ч. 6 ст. 181 та ч.6 ст.194 КПК України у два місяці.

Керуючись ст.ст. 177-179, 182, 193-194, 309, 395 КПК України -

У Х В А Л И В:
У задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 21-00 год. до 06-00 год. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_3 у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених нього обов`язків.

Визначити строк дії ухвали тривалістю в два місяці по 02.11.2018 року включно.

Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1