ЄУН № 336/3716/18
пр. № 1-кс/336/1105/2018
УХВАЛА
Іменем України
16 липня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , за участі володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002339 від 06.07.2018 року за ст. 290 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням по кримінальному провадженню № 0002339 за ст. 290 КК України про арешт майна, а саме: автомобілю Volkswagen Passat CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, додавши, що метою арешту автомобілю є необхідність призначення експертизи, яку на цей час призначено не було, оскільки слідчий не звертався з клопотанням, причин чого не повідомив.

ОСОБА_5 , який є останнім володільцем автомобілю, у якого транспортний засіб і було вилучено, в судовому засіданні зазначив, що придбав автомобіль Volkswagen Passat CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у свого знайомого ОСОБА_6 . Документів при цьому про придбання автомобілю будь-яких оформлено не убого, адже ОСОБА_6 власником автомобілю також не був, однак, передав ОСОБА_5 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Власник автомобілю до суду не з`явився, причин неявки суду не сповістив, мешкає у Одеській області, тож суд був позбавлений можливості повідомити його розгляд клопотання засобами поштового зв`язку.

Вивчивши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Водночас клопотання не містить визначення мети накладення арешту на майно, відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна.

Посилання слідчого про необхідність проведення експертизи не є підставою для арешту автомобілю, адже ніщо слідчому не заважало звернутись до слідчого судді з таким клопотанням.

Слідчим транспортний засіб не визнавався речовим доказом, тож відсутні і підстави для арешту його з метою збереження доказів.

Також немає будь-якого ризику того, що майно може бути відчужено, адже фактично на транспортний засіб відсутні правовстановлюючі документи, а номерний знак закріплений за іншим автомобілем, а саме за автомобілем Volkswagen Tiguan, тож автомобіль не може бути відчужений в жодному випадку.

Фактично клопотання слідчого не містить жодного обґрунтування необхідності застосування такого засобу забезпечення як арешт майна, а також таких підстав слідчий та прокурор не навели і в судовому засіданні, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для арешту майна.

Керуючись ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002339 від 06.07.2018 року за ст. 290 КК України про арешт майна автомобілю Volkswagen Passat CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1