Справа № 216/3762/18
Провадження № 1-кс/216/3431/18
У Х В А Л А
про відмову у арешті майна

17.07.2018 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання про арешт майна, яке подав старший слідчий слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 11.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.07.2018 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна.

В обґрунтування вказує, що у провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001334 від 11.07.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 10.07.2018 року до Криворізького ВП надійшла письмова заява від громадянки гр. ОСОБА_6 , про те, що невстановлена особа при невстановлених обставинах шляхом внесення відомостей, що не відповідають об`єктивній дійсності, підробила додаткові угоди до договору №106-р від 16.01.2017 про тимчасове використання міських транспортних засобів, опор та елементів контактної мережі для розміщення реклам, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та КП "Парковка та реклама".

11.07.2018 року з письмовою заявою звернулася ОСОБА_6 , та повідомила, що невстановлені особи шляхом вільного доступу, на підставі підроблених документів, здійснили демонтаж «конфексборду», який знаходився на електроопорі №22 за адресою пл.. Визволення 1к. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що за вказаною адресою пл. Вихволення 20, знаходиться автомобіль ГАЗ 322130 р.н. НОМЕР_1 , у багажному відсіку якого виявлено «конвексборд», у розібраному стані. Під час огляду було вилучено автомобіль ГАЗ 322130 р.н. НОМЕР_1 , в якому знаходився «конвексборд» та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 .

Зазначений транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки вони є знаряддям злочину, тому існує реальна загроза його зникнення, пошкодження або переховування та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

Згідно з вимогами частини 1, пункту 1 частини 2 та частини 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Таким чином, майно, тимчасово вилучене 11.07.2018 року фактично є речовим доказом у підтвердження вчинення кримінального правопорушення, тому з урахуванням вимог ст. 170 КПК України, а також з метою забезпечення збереження вказаного майна, як доказу вчинення кримінального правопорушення, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-171 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засідання прокурор, слідчий, кожен окремо клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в клопотанні.
Представник власника майна КП «Парковка та реклама» ОСОБА_5 у судовом засіданні у задоволенні клопотання просив відмовити в повному обсязі з підстав необгрунтованості.

Вислухавши прокурора, слідчого, представника власника майна, перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання не є обґрунтованим. Належними та допустимими доказами не доведено підстави для задоволення клопотання.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб».

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України «У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Із протоколу огляду вбачається, що 11.07.2018 року за адресою: пл. Визволення, 20 біля МАФ «Файно» у м. Кривому Розі знаходиться автомобіль ГАЗ 322130 р.н. НОМЕР_1 , у багажному відсіку якого виявлено «конвексборд», у розібраному стані, під час огляду було вилучено автомобіль ГАЗ 322130 р.н. НОМЕР_1 , в якому знаходився «конвексборд» та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 (а.с. 8-10).

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, зокрема з постанови слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 11.07.2018 року , транспортний засіб ГАЗ 322130 р.н. НОМЕР_1 , визнано в якості речового доказу в кримінальному провадженні (а.с. 6).

Європейський Суд з прав людини у справі "Свято-Михайлівської парафії проти України" (заява №77703/01) від 14 червня 2007 року в пункті 128 рішення зазначив, що "…в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією ( 995_004). Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання…"

В ч.4 ст.173 КПК України визначено, що при задоволенні клопотання про арешт майна застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а також необхідно врахувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кваліфікація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України немає ніякого відношення до транспортного засобу ГАЗ 322130 р.н. НОМЕР_1 , яке було визнано в якості речового доказу в кримінальному провадженні № 0001334 від 11.07.2018 року, тому слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання слідчого відмовити, оскільки клопотання не є обґрунтованим.

В зв`язку з вищевикладеним та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1