Справа № 308/5765/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11-сс/777/303/2018 за клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 22.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2018.

Слідчий слідчого управління фінансових розслідувань головного управління (далі - СУ ФР ГУ) ДФС у Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Kogel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належні ОСОБА_9 , свідоцтва про їх реєстрацію, ключ до транспортного засобу, тютюнові вироби в кількості 46 000 пачок марки «Marble», 89 500 пачок - марки «Jin Ling», дерев`яні меблі в незібраному стані, належні ООО «СОКМЕ» (80040, Львівська область, смт. Жвирка, вул. Л. Українки, 32), меблі комбіновані, належні ПП «Фабрика меблів «Нова-Прес» (46004, м. Тернопіль, вул. Миру, 4 та вул. Текстильна, 2 «а»), товаросупровідні документи та п`ять тахокарт, вилучені згідно з протоколом огляду місця події від 23-24.05.2018.

Клопотання вмотивоване тим, що вказаний транспортний засіб, який прямував до Румунії, під керуванням ОСОБА_9 заїхав у зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» митного посту «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, згідно з поданими до митного контролю водієм документами, переміщував меблі (код УКТ ЗЕД ), а під час його огляду окрім меблів, які за найменуваннями та кількістю відповідали товаросупровідним документам, в ньому були виявлені тютюнові вироби в кількості 46 000 пачок марки «Marble» та 89 500 пачок - марки «Jin Ling», розміщені у картонних коробках, схожих за зовнішнім виглядом з тими, в яких були запаковані меблі.

Слідчий вважав, що тютюнові вироби є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, транспортний засіб - засобом вчинення злочину, а меблі в коробках матеріальними об`єктами, за допомогою яких приховувався предмет кримінального правопорушення, що тахокарти і товаросупровідні документи містять дані про факти та обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, осіб, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення, а тому всі ці об`єкти, відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, є речовими доказами, що мають бути збережені і досліджені, в тому числі експертами, при потребі застосовані при проведенні слідчих дій, в тому числі слідчих експериментів.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2018 клопотання задоволено частково: накладено арешт на транспортний засіб марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Kogel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом заборони розпорядження ними, але без заборони законним володільцям користуватися ними, а також на тютюнові вироби в кількості 46 000 пачок марки «Marble», 89 500 пачок - марки «Jin Ling», та п`ять тахокарт. В решті клопотання залишено без задоволення.

Відмову у накладенні арешту на меблі і товаросупровідні документи слідчий суддя вмотивував тим, що необхідність у ньому слідчий обґрунтував не в повній мірі.

В апеляційній скарзі порушується питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової про задоволення клопотання в повному обсязі та накладення арешту на все майно, вилучене за протоколом огляду місця події від 23-24 травня 2018 року: транспортні засоби, свідоцтва про їх реєстрацію, ключ від транспортного засобу, тютюнові вироби, меблі, тахокарти і товаросупровідні документи, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування ним. Прокурор вказує, що передача транспортних засобів у користування власнику та іншим особам, які можуть виявитися причетними до кримінального правопорушення, може призвести до їх розкомплектування, пошкодження, зникнення, втрати або знищення. Слідчий суддя, на його думку, не врахував, що виявлення тютюнових виробів стало можливим тільки після повного вивантаження меблів, тому є підстави вважати, що меблі слугували засобом приховання предмету злочину. Про останнє може свідчити також порівняння їх вартості, яке є неможливим без проведення товарознавчої експертизи. Що стосується товаросупровідних документів, то вони містять інформацію про осіб, можливо причетних до кримінального правопорушення, а також про обставини та факти, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Вказує, що доводи, викладені у клопотанні, в оскарженій ухвалі не спростовані, а тому з зазначеної в ній підстави, слідчий суддя відмовити в задоволенні клопотання був не вправі.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги, заперечення проти них представника власника майна, перевірив клопотання і додані до нього матеріали, обговорив доводи сторін і прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Кримінальним правопорушенням, що його передбачено ч.1 ст. 204 КК України, є незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів.

Частина перша статті 170 КПК України арештом майна визначає позбавлення права на відчуження, розпорядження та /або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно з пунктом 1 частини 2 та частиною 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Частиною другою статті 171 КПК України передбачено, що у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документі, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особою таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст. 170 цього Кодексу (тобто з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди). Клопотання подано не відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України.

Зі змісту клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим додержані.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Оскаржена ухвала слідчого судді в частині прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого, не вмотивована. Твердження в ухвалі про те, що слідчий обґрунтував клопотання «не в повній мірі» є неконкретним, недостатнім, а тому непереконливим.

Зі змісту доданих слідчим до клопотання документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколу огляду місця події від 23-24.05.2018, рахунку-фактури № 12/05/2018 від 10.05.2018, СМR № 285641, СМR № 285642, рахунку-фактури № 14 від 15.05.2018, постанови слідчого від 25.05.2018 про визнання об`єктів, зазначених у клопотанні, речовими доказами вбачається, що після повного розвантаження транспортного засобу марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Kogel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_9 , який під його керуванням, переміщуючи до Румунії, згідно з товаросупровідними документами, вантаж меблів (код УКТ ЗЕД ), заїхав у зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» митного посту «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, в ньому були виявлені розміщені у картонних коробках, схожих за зовнішнім виглядом з тими, в яких були запаковані меблі, тютюнові вироби в загальній кількості 145 500 пачок.

Отже, на момент звернення з клопотанням до слідчого судді слідчий мав у своєму розпорядженні відомості, які давали підстави підозрювати, що тютюнові вироби є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, транспортний засіб - засобом його вчинення. Тому і його припущення, що меблі в коробках є матеріальними об`єктами, за допомогою яких суб`єкт кримінального правопорушення приховав його предмет, мають під собою очевидні підстави.

За таких обставин слід погодитись і з тим, що тахокарти і товаросупровідні документи можуть містити дані про факти та обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, осіб, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення.

Отже, всі зазначені у клопотанні об`єкти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України: зберегли, можливо, на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Ці ж відомості дають підстави припустити існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цих об`єктів і перешкоджання у такий спосіб кримінальному провадженню.

Тому для досягнення цілей досудового розслідування зазначені об`єкти мають бути збережені, досліджені, а при потребі і застосовані при проведенні слідчих дій.

Підстав вважати, що арешт майна, зазначеного в клопотанні, може призвести до надмірного обмеження правомірної діяльності його власника або до інших наслідків, які суттєво позначаться на законних інтересах інших осіб, під час розгляду провадження не встановлено і ні власником майна ні його представником не наведено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5

задовольнити, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2018 скасувати.

Накласти арешт на зазначенні в клопотанні транспортний засіб марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Kogel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належні ОСОБА_9 , свідоцтва про їх реєстрацію, ключ до транспортного засобу, тютюнові вироби в кількості 46 000 пачок марки «Marble», 89 500 пачок - марки «Jin Ling», дерев`яні меблі в незібраному стані загальною кількістю 20 комплектів, 40 штук, належні ООО «СОКМЕ» (80040, Львівська область, смт. Жвирка, вул. Л. Українки, 32), меблі комбіновані, розібрані, належні ПП «Фабрика меблів «Нова-Прес» (46004, м. Тернопіль, вул. Миру, 4 та вул. Текстильна, 2 «а»), товаросупровідні документи: рахунок-фактуру № 12/05/2018 від 10.05.2018, СМR № 285641, СМR № 285642, рахунок-фактуру № 14 від 15.05.2018 та п`ять тахокарт, вилучені згідно з протоколом огляду місця події від 23-24.05.2018.

Копію ухвали Апеляційного суду надіслати слідчому СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_7 для негайного виконання.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: