АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року відмовлено в задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про визнання незаконним переведення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до установ виконання покарань та визнання незаконними і скасування всіх рішень органів і посадових осіб, на підставі яких було розпочато процедуру виконання вироку Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В обґрунтування прийнятого рішення, суд, посилаючись на положення ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказав на відсутність підстав вважати, що зазначені клопотання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають вирішуватися Голосіївським районним судом м. Києва При цьому зазначив, що у своїх клопотаннях адвокати по суті оскаржують рішення та дії адміністрації Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27), де до 13.01.2018 року перебували засуджені після чого переведенні до установ для відбування покарань та чітко невизначеного кола органів та посадових осіб на підставі
______________________________________
Справа: 11-кп/796/1351/2018
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1

рішень яких було розпочато процедуру виконання вироку, а тому в даному випадку такі клопотання, з урахуванням вимог ст.ст. 537, 539 КПК України подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

В апеляційних скаргах адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року та призначення нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

У поданій апеляційній скарзі апелянти зазначають, що суд дійшов помилкового висновку про те, що подані ними клопотання про визнання незаконним переведення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до установ виконання покарань та визнання незаконними та скасування всіх рішень органів і посадових осіб, на підставі яких було розпочато процедуру виконання вироку Сімферопольського районного суду від 09.12.2013 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно вимог ст. 539 КПК України, подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, оскільки Апеляційним судом міста Києва відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено підсудність розгляду зазначених клопотань саме Голосіївському районному суду міста Києва, а тому, на думку апелянтів, приймаючи рішення про відмову в задоволенні поданих клопотань, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, що унеможливило розгляд цих клопотань по суті та призвело до порушення прав засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_11 .

Також звертають увагу на ту обставину, що вирок Сімферопольського районного суду від 09.12.2013 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не набув законної сили і передбачені ч.2 ст. 535 КПК України розпорядження суду про виконання вироку стосовно зазначених осіб не приймались, а тому вважають незаконним направлення засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до місць відбування покарань, так як вищезазначений вирок щодо них був звернутий до виконання без належної на те правової підстави, а саме розпорядження про набрання вироком законної сили.

На переконання апелянтів, зазначені обставини спричинили виникнення протиріч та сумнівів щодо законності процедури виконання вироку, які відповідно до п.4 ч.2 ст. 539 КПК України мають усуватись судом, що постановив вирок, тобто Сімферопольським районним судом АР Крим, і саме тому, відповідно до статті 12 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Апеляційний суд міста Києва визначив підсудність розгляду клопотань захисників саме Голосіївському районному суду міста Києва.

Крім того вказують, що вони не оскаржували рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи попереднього ув`язнення, а звернулись до суду, який постановив вирок, в порядку передбаченому п.4 ч. 2 ст. 539 КПК України, з метою усунення сумнівів і протиріч, що виникли при виконанні вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, які просили скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; пояснення прокурора, яка, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, заперечувала проти поданих апеляційних скарг; перевіривши матеріали судового провадження за вказаними клопотаннями та доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Зі змісту поданих адвокатами клопотань вбачається, що вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були визнані винними у вчиненні злочинів та засуджені до покарання у виді позбавлення волі і з початком окупації Кримського півострову, офіційна влада України та її представники не здійснили належних заходів для переміщення на підконтрольну українській владі територію осіб, що утримувалися у слідчому ізоляторі м. Сімферополь, тобто на території окупованої Автономної Республіки Крим, яких у серпні 2016 року примусово було переміщено на територію Російської Федерації та лише 17 березня 2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було передано компетентній владі України та переміщено до міста Харкова, де вони утримувались в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області до 13 січня 2018 року, а згодом ОСОБА_9 переведено до місця виконання покарання до установи № 62 на території м. Черкаси, а ОСОБА_8 - до установи № 8 на території м. Житомир.

Відповідно до вимог ст. 539 КПК України, яка регламентує порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Стаття 537 КПК України містить вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, в тому числі, згідно п.13-1 пункту 1 цієї статті суд має право вирішувати питання про оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні клопотань адвокатів ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про визнання незаконним переведення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до установ виконання покарань та визнання незаконними і скасування всіх рішень органів і посадових осіб, на підставі яки було розпочато процедуру виконання вироку Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вказані клопотання захисників, зважаючи на вимоги ст. 539 КПК України, подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відсутні підстави вважати, що ці клопотання можуть вирішуватися Голосіївським районним судом м. Києва.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону України, а тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в аспекті недотримання процесуального стандарту "права доступу до правосуддя", оскільки вказані клопотання захисників, зважаючи на вимоги ст. 539 КПК України, подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, як вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, а інших обгрунтованих підстав на спростування доводів викладених в оскаржуваному рішенні, апеляційна скарга не містить.

Твердженням апелянтів про наявність підстав для задоволення їх клопотань про визнання незаконним переведення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до установ виконання покарань та визнання незаконними і скасування всіх рішень органів і посадових осіб, на підставі яких було розпочато процедуру виконання вироку Сімферопольського районного суду від 09.12.2013 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які посилаючись на ту обставину, що держава в особі установи ДУ "Харківська установа виконання покарань № 27", підпорядкованої Міністерству юстиції України визнала факт того, що вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був звернутий до виконання без належної на те правової підстави - розпорядження про набрання законної сили, що на думку апелянтів свідчить про незаконність дій державних органів, колегія суддів оцінки не дає, оскільки судом першої інстанції рішення по суті вимог, викладених у клопотанні адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не приймалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 про визнання незаконним переведення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до установ виконання покарань та визнання незаконними і скасування всіх рішень органів і посадових осіб, на підставі яких було розпочато процедуру виконання вироку Сімферопольського районного суду від 09.12.2013 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3