АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1015/18 Справа № 199/6250/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000520 за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції та обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпро, громадянки України, розлученої, працюючої водієм таксі, реєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7

потерпілий - ОСОБА_8

захисник - ОСОБА_9

обвинувачена - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання за даним вироком у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки - на підставі пункту «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 7 375,74 гривень, на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 гривень, а всього 57 375,74 гривень.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат.

Скасувано заборону відчуження та розпорядження, накладену ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2016 на автомобіль «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 2 липня 2016 року приблизно о 20 год. 35 хв. вона, керуючи власним технічно справним автомобілем «Хюндай Акцент», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалась по вул. Передовій з боку вул. Донецьке Шосе у напрямку вул. Полтавського Шосе у м. Дніпро.

ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який вона об`єктивно здатна були виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу не прийняла, внаслідок чого в районі буд. 236 по вул. Передовій у м. Дніпро, скоїла на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, епідурального згортку у правої лобної області, перелому лобної кістки праворуч, пневмоцефалії, перелому верхньої стінки основної пазухи, гемо синусу, синця у правій пара орбітальній області, субкон`юктивального крововиливу правого ока, саден в лобній області по центру та праворуч, в проекції середньої третини правої надбрівної дуги та у зовнішнього кута правої надбрівної дуги, на спинці носу по центру та дещо ліворуч, забійної рани в лобній області, стану після носової кровотечі; закритого перелому нижньої третини правої малогомілкової кістки, перелому внутрішньої лодижки та перелому заднього краб правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків; забію правого колінного суглобу з ушкодженням зв`язкового апарату та явищами гемартрозу правого колінного суглобу, забійної ран на передній поверхні правого колінного суглобу; садин на тильній поверхні правої кисті в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, на суглобових поверхнях між основними та проксимальними фалангами 3-5-го пальців правої кістки, на задній поверхні лівого передпліччя та масивної підшкірної гематоми на задній поверхні лівого стегна від верхньої третини з переходом на внутрішню поверхню та вниз до середньої третини лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2816е від 21 липня 2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 порушила вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, який свідчить, що «При виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок суду в частині цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Вої вимоги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції задоволена матеріальна шкода в сумі 7375,74 грн. Позивачем, як доказами понесених витрат - надані копії товарні чеків від 13.07.2016 року на суму 681,22 грн., 145,8 грн.,7,45 грн., від 15.07.2016 року на суму 129,62, від 18.07.2016 року на суму 364, 9 грн., від 21.07.2016 року на суму 2319,21, від 22.07.2016 та 23.07.2016 року та довідці на суму 1081, 53 грн., по касовому приходному ордеру від 7.09.2016 року на суму 250 грн. , але в копіях чеків крім касового приходного ордеру від 07.09.2016 року не вказано кому був виданий чек , відсутня підпис продавця, відсутня печатка продавця , відсутній підпис хто придбав та отримав ліки, тобто, доказів отримання саме ліків ОСОБА_8 відсутні , крім того відсутні лікарські документи щодо застосування саме тих ліків, які вказані у чеках. В матеріалах відсутні лікарські направлення на придбання та використання саме тих ліків , які були придбані ОСОБА_8 .

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення,особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Незважаючи на вимоги законодавства позивач надав в якості доказів документи, які не є первинними документами та фіксують факт здійснення господарської операції, а саме продажу ліків саме ОСОБА_8 , крім того, відсутні докази проте,що саме вказані ліки були виписані лікарем, для застосування ОСОБА_8 . Суд перщої інстанції на дані обставини уваги не звернув, правової оцінки даному факту не надав.

Згідно ст. 60 Цивільно-процесуальної' Кодексу України «Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.»

Суд, ухвалюючи вирок в частині вирішення цивільного позову, самостійно визначив характеру та обсягу страждань Позивачів (фізичних, душевних, психічних тощо).

В позовній заяві ОСОБА_8 так і при здійсненні судового розгляду позивач не зазначив в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 137 ЦПКУ у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2005 року) розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд не роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", не навів переконливих мотивів визначення саме такого розміру відшкодування.

Усі ці обставини в сукупності свідчать про недостатню обгрунтованість вирішення судом цивільного позову.

Також не погоджуючись з вказаним вироком прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок змінити, в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, а саме стягнути з ОСОБА_6 користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень, частині стягнення матеріальної шкоди відмовити. В решті судові рішення залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, позивач надав в якості доказів документи, які не є первинними документами та фіксують факт здійснення господарської операції, а саме продажу ліків саме ОСОБА_8 , крім того, відсутні докази проте,що саме вказані ліки були виписані лікарем, для застосування ОСОБА_8 . Суд перщої інстанції на дані обставини уваги не звернув, правової оцінки даному факту не надав.

Згідно ст. 60 Цивільно-процесуальної' Кодексу України «Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.»

Суд, ухвалюючи вирок в частині вирішення цивільного позову, самостійно визначив характеру та обсягу страждань позивачів (фізичних, душевних, психічних тощо).

В позовній заяві ОСОБА_8 так і при здійсненні судового розгляду позивач не зазначив в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 137 ЦПКУ у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2005 року) розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд не роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", не навів переконливих мотивів визначення саме такого розміру відшкодування.

Усі ці обставини в сукупності свідчать про недостатню обгрунтованість вирішення судом цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, та не заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої , проаналізувавши доводи, викладені в апеляційних скарзах в судовому засіданні, перевіривши матеріали провадження в межах скарг, обговоривши доводи скарг, та думку осіб, що приймали участь в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченоно підлягає задоволенню а апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції підлягає чстковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про юридичну кваліфікацію їх дій є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами, належно оцінені та викладені у вироку, ніким з учасників судового процесу не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог матеріального права кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Відповідно ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається крім іншого рішення про цивільний позов, інші майнові рішення та підстави цих рішень.

Судом першої інстанції задоволена матеріальна шкода в сумі 7375,74 гривень Позивачем, як доказами понесених витрат - надані копії товарні чеків від 13.07.2016 року на суму 681,22 гривень, 145,8 гривень, 7,45 гривень, від 15.07.2016 року на суму 129,62 гривень від 18.07.2016 року на суму 364,9 гривень, від 21.07.2016 року на суму 2319,21 гривень від 22.07.2016 та 23.07.2016 року та довідці на суму 1081,53 гривень, по касовому приходному ордеру від 7.09.2016 року на суму 250 гривень , але в копіях чеків крім касового приходного ордеру від 07.09.2016 року не вказано кому був виданий чек, відсутній підпис продавця, відсутня печатка продавця, відсутній підпис хто придбав та отримав ліки, тобто, доказів отримання саме ліків ОСОБА_8 відсутні , крім того відсутні лікарські документи щодо застосування саме тих ліків, які вказані у чеках. В матеріалах відсутні лікарські направлення на придбання та використання саме тих ліків, які були придбані ОСОБА_8 .

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення,особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Незважаючи на вимоги законодавства позивач надав в якості доказів документи, які не є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції, а саме продажу ліків саме ОСОБА_8 , крім того, відсутні докази проте,що саме вказані ліки були виписані лікарем, для застосування ОСОБА_8 . Суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув, правової оцінки даному факту не надав.

Згідно ст. 60 Цивільно-процесуальної' Кодексу України «Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.»

Суд, ухвалюючи вирок в частині вирішення цивільного позову, самостійно визначив характеру та обсягу страждань позивачів (фізичних, душевних, психічних тощо).

В позовній заяві ОСОБА_8 та у судовому розгляду Позивач не зазначив в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2005 року) розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд всупереч роз`ясненням, даним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", не навів переконливих мотивів визначення саме такого розміру відшкодування.

Дані обставини в сукупності свідчать про недостатню обгрунтованість вирішення судом цивільного позову а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4