Постанова
Іменем України

06 березня 2018 року

м. Київ
справа № 759/19436/15-к
провадження № 51-1595 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2016 року про повернення апеляційної скарги.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Святошинського районного суду м Києва від 16 травня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі-КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме період з 28 вересня по 26 листопада 2015 року, включно.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, прокурор звернувся до апеляційного суду зі скаргою на зазначений вирок суду першої інстанції.
01 липня 2016 року ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва апеляцію прокурора було залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків апеляційної скарги у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 5 ч. 1 ст. 396 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
15 липня 2016 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора, за результатами розгляду якої, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2016 року, йому було повернуто апеляційну скаргу на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК, оскільки особа не усунула недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху.
Суддя апеляційного суду виходив із того, що вказуючи у скарзі на необхідність повторного дослідження обставин кримінального провадження, які на думку прокурора, судом першої інстанції були досліджені неповно, а клопотання про повторне дослідження доказів, як того вимагає п. 5 ч. 1 ст. 396 КПК, він не заявив.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд безпідставно повернув йому апеляційну скаргу, оскільки виявлені суддею недоліки він усунув в повному обсязі.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу обґрунтованою і просила її задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право на справедливий суд, що включає в себе, у тому числі, право доступу до правосуддя. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Право на апеляційне оскарження судових рішень гарантовано ст. 129 Конституції України, і як конституційна засада судочинства становить невід`ємну складову права на судовий захист.

Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 цієї статті апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, після подання прокурором апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції суддя-доповідач апеляційного суду, перевіривши скаргу, дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 396 КПК, оскільки вона не містить клопотання прокурора про повторне дослідження доказів.

Разом з тим, проаналізувавши тексти апеляційних скарг, поданих прокурором, колегія суддів вважає, що рішення судді-доповідача про повернення апеляційної скарги прокурора через те, що він не усунув недолік апеляційної скарги залишеної без руху, є необґрунтованим з огляду на таке.
Зі змісту апеляційної скарги прокурора від 14 червня 2016 року убачається, що перед апеляційним судом він порушував питання про скасування вироку Святошинського районного суду м Києва від 16 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор, не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки «вчинення хуліганських дій із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень», наводив доводи про неправильну кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК. Вказував на те, що потерпілі та свідки в кримінальному провадженні, показання яких суд визнав логічними, послідовними та узгодженими між собою, підтверджують злагодженість дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, що свідчить про сприяння останнього у застосуванні ОСОБА_7 предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень і викликає необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК.
За результатами розгляду цієї скарги, ухвалою судді апеляційного суду від 01 липня 2016 року, її було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її змісту вимогам п. 5 ч. 1 ст. 396 КПК та надано строк для усунення недоліку апеляційної скарги.
На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 01 липня 2016 року, прокурор повторно звернувся до апеляційного суду зі скаргою від 11 липня 2016 року, в якій з аналогічних підстав просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок. При цьому в мотивувальній частині апеляції вказав на необхідність повторного дослідження обставин, які досліджені судом першої інстанції не в повній мірі, з наведенням переліку доказів, котрі він вважав за необхідне дослідити (т. 3 а.п. 130-136).
Попри це, ухвалою судді-доповідача від 16 липня 2016 року апеляцію прокурора було повернуто через те, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 396 КПК у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора про дослідження доказів.
Однак, зазначені у скарзі прокурора підстави є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, а положення п. 5 ч. 1 ст. 396 КПК не вимагають від особи, яка подає апеляційну скаргу, викладати клопотання про дослідження доказів в окремому процесуальному документі.
Отже, апеляційний суд ретельно не проаналізував наведених доводів прокурора і належно не перевірив його апеляційної скарги на рахунок дотримання вимог ст. 396 КПКу зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що прокурор не усунув недолік скарги, про який йдеться в ухвалі того ж судді від 01 липня 2016 року.

Виходячи з наведеного, рішення судді про повернення апеляційної скарги прокурора на підставі п. 1 ч. 3 ст.399 КПК, є передчасним та необгрунтованим, таким що позбавляє апелянта права на апеляційне оскарження вироку і значно обмежує право сторони обвинувачення у кримінальному провадженні на доступ до правосуддя.

Таким чином, суддею апеляційного суду було допущено таке порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ч. 1 ст. 412 КПКслід визнати істотним, оскільки воно перешкодило суду належним чином забезпечити права та законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
З огляду на викладене оскаржувану ухвалу судді апеляційного суду необхідно скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст.438 КПК та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції зі стадії прийняття апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції - задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2016 року про повернення апеляційної скарги прокурора Київської міської прокуратури № 8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3