Справа № 294/1011/18
Провадження № 1-кп/273/168/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 15.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подолянці Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Любарського районного суду Житомирської області від 03.07.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік (вирок набрав законної сили);

на даний час на розгляді у Любарському районному суді Житомирської області відносно ОСОБА_4 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000403 за ч. 2 ст. 309 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 10 червня 2018 року близько 21 годин 00 хвилин разом з малолітньою особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність та матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки чужого майна, через хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , та підійшовши до вхідних дверей будинку, відкрив незачинені на запірний пристрій двері, через які проник всередину будинку, звідки повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_5 , а саме: два електродвигуни від холодильників бувших у використанні вартістю 350 грн. кожен на загальну суму 700 грн., бувший у використанні пустий газовий балон вартістю 300 грн., бувшу у використанні пральну машинку напівавтомат вартістю 500 грн., бувшу у використанні чавунну плиту з фаєрками для пічного опалення вартістю 750 грн., бувший у використанні металевий каркас від швейної машинки з ножним приводом вартістю 400 грн.

В подальшому з місця скоєння злочину ОСОБА_4 зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 2650 гривень.

Допитаний в суді обвинувачений вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав, підтвердив обставини вчинення злочинів вказаних у обвинувальному акті по даному кримінальному провадженні, щиро каявся, просив суворо не карати.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що претензій до обвинуваченого вона не має, цивільний позов просила залишити без розгляду, адже обвинувачений відшкодував їй завдані збитки. Крім того, просила ОСОБА_4 не позбавляти волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діянь, учасники судового провадження не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено і зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, на підставі ч.3 ст.349КПК України за згодою учасників судового провадження, відсутністю заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди завдано злочином.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 згідно якої ризики небезпеки з боку ОСОБА_4 для суспільства, у тому числі для окремих осіб , оцінюється органом пробації як середній. Крім того, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: направити до центру зайнятості для працевлаштування. Крім того, згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що у випадку, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків:

Працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (а.с. 53-54).

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив тяжкий злочин, але вину визнав, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючий, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, відшкодував майнову шкоду завдану злочином.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Однак враховуючи те, що він визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілої, то суд обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статей закону, який передбачає відповідальність за вчинені злочини, приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої майнової шкоди у кримінальному провадженні, який суд залишає без розгляду на підставі усної заяви потерпілої, яка претензій до обвинуваченого в судовому засіданні не мала.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 не обиралися.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням за даним вироком менш суворого покарання за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 03.07.2018 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 3-х років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази, у вигляді двох бокових стійок від швейної машинки передати власнику ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої майнової шкоди у кримінальному провадженні залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1