11-сс/775/307/2018(м)
241/1132/18

11-сс/775/307/2018(м)
241/1132/18
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Вказані земельні ділянки без кадастрового номеру розташовуються за адресою: Донецька область, Мангушський район, с. Захарівка вдовж лісосмуги, площа вказаних ділянок становить 3,0003 Га, 1,5597 Га, 9,8053 Га, а цільове призначення визначено як «Для житлової забудови».
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді в частині відмови в арешті посівів пшениці скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене в клопотанні. Не погодився з висновками суду, про те, що вказаний об`єкт зерно не зібране з земельних ділянок не відповідає вимогам ст. 98 КПК України та поняттю речового доказу. Вважає, що врожай сільськогосподарської культури - озимої пшениці є майном у розумінні положень ст. 98 КПК України. Зазначає, що врожай сільськогосподарської культури, яка засіяна на земельній ділянці визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тому доцільно накласти арешт на посіви пшениці.
Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив накласти арешт на майно, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно вимог ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладено на майно, яке, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, в тому числі на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора, колегія суддів виходить з того, що врожай зерна, на який прокурор просить накласти арешт не відповідає вимогам ст. 170 ч.2 КПК України. Апеляційні доводи прокурора про визнання речовими доказами врожаю зерна на трьох самовільно зайнятих земельних ділянках не знайшли свого підтвердження матеріалами кримінального провадження, відповідна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами у провадженні відсутня, спеціальна конфіскація або конфіскація як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо юридичної особи санкцією ст. 197-1 ч.1 КК України не передбачений, даних про цивільно-правові вимоги до фізичних чи юридичних осіб матеріали провадження також не містять.
Крім того, колегія суддів зважує на те, що протягом тривалого часу з моменту внесення відомостей до ЄРДР 26.06.18 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 197 - 1 ч.1 КК України органами досудового слідства не були встановлені особи причетні до вчинення злочину, підозра та обвинувачення нікому не висунуті. Крім того колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що посіви зерна, визначені в клопотанні прокурора як предмет арешту з метою здійснення заходів забезпечення кримінального провадження не мають індивідуальних ознак для його ідентифікації або належності до самовільно зайнятих земельних ділянок Стародубійвської сільської ради.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, доводи апеляційної скарги прокурора є неспроможними і не являються підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст.404, 405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: