Справа №140/1542/18
Провадження №1-кс/127/7989/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки в с. Гунька Немирівського району, яка проживає в АДРЕСА_1 , громадянки України, офіційно не працюючої, розлученої, не судимої, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , 23.06.2018 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що 20.06.2018 близько 02:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходилась із співмешканцем, ОСОБА_8 у своєму житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Так як ОСОБА_8 також перебував у стані алкогольного сп`яніння на побутовому ґрунті, на підставі особистих неприязних відносин, вчинив з ОСОБА_4 сварку під час якої ображав останню нецензурною лайкою при цьому погрожував їй фізичною розправою.
Під час суперечки, у ОСОБА_4 виник намір на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З цією метою ОСОБА_4 , схопила зі столу кухонного ножа та тримаючи його у правій руці, реалізуючи свій намір на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно нанесла ОСОБА_8 один удар в область живота зліва.
У подальшому ОСОБА_8 20.06.2018 було госпіталізовано до хірургічного відділення Немирівської ЦРЛ де після оперативного втручання, ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №93 від 21.06.2018, у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани черевної стінки, травми тонкого кишечника та перитоніт, що спричинило смерть ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
В подальшому, 22червня 2018 року, ОСОБА_4 оголошено про підозру у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 20.06.2018 у ході якого зафіксовано наслідки вчинення злочину, зокрема на постільній білизні плями речовини бурого кольору схожі на кров та вилучено предмет вчинення злочину, а саме кухонний ніж; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 21.06.2018 які повідомили про те, що 20.06.2018 близько 02:00 год. приходили до помешкання ОСОБА_4 так як чули крики сварки; протоколами допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 21.06.2018,які повідомили про обставини вчиненого злочину, зокрема про те, що потерпілий ОСОБА_8 перед хірургічним втручанням повідомив, що тілесні ушкодження йому спричинила співмешканка ОСОБА_4 під час сварки у їхньому будинку; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 21.06.2018 які повідомили про те, що 20.06.2018 перебуваючи у будинку ОСОБА_4 , остання пояснила що саме вона спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 під час чергової сімейної сварки; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 21.06.2018 під час якого вона зізнається у навмисному спричиненні тілесних ушкоджень своєму співмешканцю ОСОБА_8 ; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_4 від 21.06.2018 у ході проведення якого остання зізналася у вчиненому злочині та детально розповіла і показала про обставини вчинення нею даного кримінального правопорушення та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підозрювана ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, та за яке відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

ОСОБА_4 проживає одиноко в АДРЕСА_1 , не одружена, не працююча, малолітніх чи неповнолітніх дітей на вихованні або утриманні не має, тобто на даний час соціальні фактори стримуючого характеру відсутні, відповідно до акту медичного обстеження від 21.06.2018, ОСОБА_4 фізично здорова та може утримуватись в умовах неволі.

Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, приховати чи знищити речові докази які на даний час можливо ще не встановлені і не вилучені та достовірно знаючи, що до неї може бути застосоване покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 5 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш, м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі, а саме домашній арешт в нічний час.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000284, заслухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 21.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

22.06.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що ОСОБА_4 розлучена, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, проживає сама в найманому житлі.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, відсутність соціально стримуючих факторів, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрювана перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, підозрювана проживає в найману житлі, що в свою чергу виклює можливість застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 14 години 30 хвилин 19 серпня 2018 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 19 серпня 2018 року.

Одночасно визначити розмір застави в сумі 35240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладеного на неї обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя