Справа № 629/3268/17
Номер провадження 1-кп/629/100/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Даштан, Марнеульського району, Республіка Грузія, громадянина України, вдівця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.03.1996 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 10 місяців позбавлення волі;

- 04.11.1997 року Ц-Городським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 21.02.2001 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ч. 3 ст. 222 КК України до 10 років позбавлення волі;

- 08.12.2010 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 26.12.2011 року Бахмачським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 129 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 22.08.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 13 діб,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння корисних злочинів, скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, вчинені при наступних обставинах:

ОСОБА_3 у першій декаді вересня 2013 року (точної дати в ході судового розгляду встановити не виявилося можливим), знаходячись поблизу с. Замістя, Прилуцького району, Чернігівської області, на полі, знайшов кущі рослин дикоростучого маку та розуміючи, що дані рослини містять в собі наркотичний засіб, діючи повторно, зірвав верхні частини рослин маку та відніс їх додому, таким чином незаконно придбав та зберігав наркотичні рослини. Знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 подрібнив вищевказані верхні частини рослин маку, тобто незаконно виготовив наркотичний засіб, та розмістив вищевказану наркотичну речовину в полімерні пакети у кількості семи штук і зберігав для подальшого вживання без мети збуту.

06 грудня 2013 року ОСОБА_3 , знаходячись у м. Луганську та маючи при собі наркотичний засіб макову солому, здійснив посадку в пасажирський поїзд № 134, сполученням «Луганськ-Київ», та прослідував у вищевказаному поїзді до м. Лозова, Харківської області, тим самим здійснив незаконне перевезення наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.

Так, 07 грудня 2013 року, близько 01-50 години на пероні станції Лозова біля пасажирського поїзду № 134, сполученням «Луганськ-Київ», працівниками міліції із застосуванням службової собаки, виявлений ОСОБА_3 , який під час проведення огляду місця події добровільно видав із пакету, який знаходився при ньому, полімерні пакунки у кількості семи штук, у яких знаходилася порошкоподібна речовина світло-коричневого кольору, яка відповідно до висновку хімічної експертизи № 2170 від 19.12.2013 року є особливо небезпечним наркотичним засобом макова солома, загальною масою у перерахунку на суху речовину 735,1 грамів, яку ОСОБА_3 незаконно придбав, виготовив, зберігав та перевозив для особистих цілей без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_3 07 квітня 2014 року на ділянці шляху станція Красноград станція Лозова з 10-00 години по 11-30 годину, слідуючи у пасажирському поїзді № 154, сполученням «Київ-Донецьк», проходячи повз купе № 9 у вагоні № 1, шляхом вільного доступу, зайшов до купе, де діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, повторно, впевнившись у відсутності можливих очевидців скоєння ним правопорушення, побачив жіночу сумку, що належить ОСОБА_6 , з якої таємно викрав телефон марки «Apple IPhone» моделі «А1387» (4S), вартістю 1504 гривні 57 копійок, а також мобільний телефон марки «Nokia» N97-1 вартістю 900 гривень, та грошові кошти у сумі 350 доларів США, вартість яких згідно із офіційним курсом Національного банку України, станом на 07.04.2014 року становить 4077 гривень 83 копійки, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 6482 гривні 40 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочинів визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєних ним злочинах. Також пояснив, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах, а саме у першій декаді вересня 2013 року (точної дати він не пам`ятає), знаходячись поблизу с. Замістя, Прилуцького району, Чернігівської області, на полі, знайшов кущі рослин дикоростучого маку, зірвав верхні частини рослин маку та відніс додому. Знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 подрібнив вищевказані верхні частини рослин маку та розмістив речовину в полімерні пакети у кількості семи штук та зберігав їх для подальшого вживання без мети збуту. 06 грудня 2013 року він, знаходячись у м. Луганську та маючи при собі наркотичний засіб макову солому, здійснив посадку в пасажирський поїзд № 134, сполученням «Луганськ-Київ», та прослідував у вищевказаному поїзді до м. Лозова, Харківської області. 07 грудня 2013 року, близько 01-50 години на пероні станції Лозова біля пасажирського поїзду № 134, сполученням «Луганськ-Київ» він був виявлений працівниками міліції із застосуванням службової собаки і під час проведення обгляду він добровільно видав працівникам міліції із пакету, який знаходився при ньому, полімерні пакунки у кількості семи штук, в яких містилася речовина світло-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом макова солома. Крім того, пояснив, що 07 квітня 2014 року на ділянці шляху станція Красноград станція Лозова з 10-00 години по 11-30 годину, слідуючи у пасажирському поїзді № 154, сполученням «Київ-Донецьк», проходячи повз купе № 9 у вагоні № 1 та шляхом вільного доступу, зайшов до купе, впевнившись у відсутності можливих очевидців скоєння ним правопорушення, побачив жіночу сумку, з якої таємно викрав телефон марки «Apple IPhone», а також мобільний телефон марки «Nokia» N97-1 та грошові кошти у сумі 350 доларів США.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Крім цього, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання, виготовлення, перевезення наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даних кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочини середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, вдівець, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально задовільно.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека може виникати періодично в залежності від посилення впливу криміногенних факторів ризику.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Конотопським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк у громаді неможливе і може становити дуже високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , висновку органу пробації, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочинів та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання по сукупності злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України, призначив покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також при призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Бахмачського районного суду Чернігівської області від 26.12.2011 року засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 129 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, який був звільнений 22.08.2013 року умовно-достроково на невідбуту частину 11 місяців 13 діб, та в період умовно-дострокового звільнення знов скоїв злочини, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 08 липня 2018 року, згідно протоколу затримання особи № 52/86 від 09.07.2018 року.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 309 КК України та піддати його покаранню:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднати невідбуту ОСОБА_3 частину покарання за вироком Бахмачського районного суду Чернігівської області від 26.12.2011 року і остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити раніше обраний у виді тримання під вартою (ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2018 року).

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 08.07.2018 року (протокол затримання особи № 52/86 від 09.07.2018 року).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 98 від 10.04.2014 року у розмірі 294 гривні 84 копійки та судово-хімічних експертиз: № 2170 від 19.12.2013 року в розмірі 611 гривень 80 копійок, № 698 від 17.04.2014 року в розмірі 491 гривні 92 копійки (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 899998, УДКС України в Слобідському районі м. Харкова, банк отримувача Казначейство України (ЕАП)).

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Apple IPhone» моделі «А1387» (4S) та мобільний телефон марки «Nokia» N97-1, які належать потерпілій ОСОБА_6 та передані їй на відповідальне зберігання під розписку - залишити останній;

- особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому, загальною вагою у перерахунку на суху речовину 735,1 грамів, які відповідно до квитанції № 001252/2013, знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів УМВС України на Південній залізниці знищити, як такі, що не представляють цінності;

- таблетки масою 8,4762 грамів, які відповідно до квитанції № 001352/2014, знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів УМВС України на Південній залізниці знищити, як такі, що не представляють цінності.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1