10.10.2018
Справа № 720/1685/18
Провадження № 1-кп/720/120/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000320 від 23 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина р. Молдова, молдованина, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 29 вересня 2018 року, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 22 вересня 2018 року носив холодну зброю ударно-дробильної дії у виді металевого кастету, який був виявлений в салоні автомобіля марки «Audi A3», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , під його управлінням на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Мамалига» ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований в с. Мамалига Новоселицького району Чернівецької області.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

29 вересня 2018 року між прокурором та обвинуваченим була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений. Так, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Сторони кримінального провадження із урахуванням того, що обвинувачений вину повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, узгодили покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого завдана шкода державним інтересам.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29 вересня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази кримінального провадження:

-металевий кастет, який зберігається в УЛМТЗ при ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, знищити;

-автомобіль марки «Audi A3», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , який зберігається в ВП Новоселицького ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або законному володільцеві.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: