Справа № 333/3948/18
Провадження № 1-кп/333/529/18
ВИРОК
Іменем України

05 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2018 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №12 по вулиці Автозаводській у м. Запоріжжі, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно, кулаком правої руки та ногою наніс ОСОБА_4 не менше шести ударів в область лівого плеча, правого стегна та лівого колінного суглобу, чим причинив останній синці в ділянках лівого плеча, правого стегна, лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 07.07.2018 року, приблизно о 22-00 годині він разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 присіли на лавку біля будинку АДРЕСА_3 , де вже перебувала потерпіла ОСОБА_4 зі своєю подругою. Перед цим він придбав у магазині пляшку горілки, яку на лавці стали розпивати. Хто з присутніх, крім нього, ще вживав алкогольні напої, він не пам`ятає. В якийсь момент він вдарив ОСОБА_4 , а потім почав виштовхувати її з лавки. Після цього, він також ще наніс потерпілій ногою декілька ударів. Вказані події він пам`ятає не дуже добре, так як знаходився у стані алкогольного сп`яніння та через якесь затьмарення розуму. Тому, точно відповісти, куди саме він наносив удари та чим, а також, що стало причиною його поведінки, він не може. Такий стан поведінки у нього вперше, але для себе він зробив відповідні висновки. У скоєному щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, відсутній цивільний позов потерпілої, приймаючи до уваги, що прокурор, потерпіла та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Враховуючи викладене, суд, допитав у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_4 , дослідив матеріали висновку судово-медичного експерта №903 від 12.07.2018 року, а також матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 07.07.2018 року, приблизно о 22-00 год. перебувала на лавочці біля будинку АДРЕСА_3 зі своєю подругою, з якою спілкувалися. В якийсь момент до них присіли обвинувачений, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Усіх вона знає, як осіб, що мешкають у сусідніх будинках. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, вона також знаходилася у алкогольному сп`яніння, але дуже в легкому, так як приїхала з Дня народження свого батька. На лавочці обвинувачений сидів біля неї і несподівано, вдарив спочатку її у ліву сторону обличчя, а потім почав виштовхувати її з лавочки. Після того, як вона впала, ОСОБА_5 продовжив наносити їй удари ногою. Обвинуваченого не могли заспокоїти усі, хто був поряд. У подальшому, вона викликала поліцію. З якої причини стався вказаний конфлікт, вона зазначити не може.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №903 від 12.07.2018 року синці в ділянках лівого плеча, правого стегна, лівого колінного суглоба у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що утворилися від не менш ніж 6-ти травматичних впливів тупого предмета (предметів). Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_5 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є невеликої тяжкості, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, одружений, офіційно не працює, має на утриманні матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, суд враховує заяву потерпілої, яка зазначила, що будь-яких моральних або матеріальних претензій до ОСОБА_5 не має, а призначення виду та міри покарання останньому залишила на розсуд суду.
Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також факт не працевлаштування обвинуваченого та відсутність постійного доходу, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді громадських робіт, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України та вимогами ст.57 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1