Справа № 357/1123/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/771/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 05.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська ВК (№35)» Міністерства юстиції України в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 16 лютого 2010 року Апеляційним судом м. Києва за п.7 ч.2 ст.115, ст.71 КК України на 13 років позбавлення волі, -

про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Вказане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, мав 3 стягнення, 10 заохочень, судимий за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочинів, двічі звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків не зробив і вчинив особливо тяжкий злочин після умовно-дострокового звільнення, тобто не має достатнього ступеню виправлення .

Не погоджуючись із вказаним рішенням засудженим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.

Засуджений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить переглянути ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2018 року як незаконну та не обґрунтовану.
Свої вимоги мотивує тим, що за хорошу поведінку та сумлінне ставлення до праці його було переведено з ДУ «Роменська ВК (№56)» максимального рівня безпеки до ДУ «Білоцерківська ВК (№35)» середнього рівня безпеки, де він влаштувався на роботу. Має 10 заохочень від адміністрації установ виконання покарання за сумлінне ставлення до праці та хорошу поведінку, не порушував режиму відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2018 року, постановити нову ухвалу, якоюзадовольнити клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з місць позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Так, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого міськрайонний суд не дав належної оцінки позитивній характеристиці ОСОБА_7 , наданій адміністрацією за попереднім місцем відбування покарання, не врахував, що він за своє сумлінне ставлення до праці отримав 10 заохочень від адміністрації виправних закладів, 2 з яких у ДУ «Білоцерківська ВК (№35)».
Крім того, ОСОБА_7 в рамках заходів диференційованого виховного впливу на засуджених, з метою соціалізації в суспільстві та адоптації за час відбування покарання у місцях позбавлення волі самостійно освоїв професію токаря (з кваліфікацією 3-го розряду), не потребує навчання згідно ст.125 КВК України, оскільки вже має середню освіту. Також, ОСОБА_7 працюючи укладальником-пакувальником на дільниці по пошиттю мішків під цукор ДУ «Білоцерківська ВК (№35)» позбавлений можливості підвищувати свій професійний рівень як токар, адже адміністрація ДУ колонії не забезпечила його роботою за спеціальністю.

Разом із цим, місцевим судом не з`ясовано ставлення засудженого до скоєного злочину, його висновків, планів на майбутнє.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав ухвалу суду правильною, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. У ч.3 ст.6 КВК України визначено працю серед основних засобів виправлення і ресоціалізації засуджених.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення суд виходить з того, що шлях виправлення та обсяг дій засудженого, що доводять його виправлення, є індивідуальним в кожному конкретному випадку.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення, а сумлінне ставлення до праці - це постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.д.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий: 15.06.2000 року Ватутінським райсудом м. Києва за ч.3 ст.117 КК України до 5 років позбавлення волі і звільнений 21.03.2003 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 22 дні за ст.107 КК України; 17.12.2003 року Деснянським райсудом м. Києва за ч.2 ст.186 ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі і звільнений 20.08.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць, 17 днів, на підставі ст. 81 КК України.

У межах даного провадження засуджений 16 лютого 2010 року Апеляційним судом м. Києва за п.7 ч.2 ст.115, ст.71 КК України на 13 років позбавлення волі. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.09.2008 року по 15.06.2010 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк попереднє ув`язнення з 02.10.2003 року по 16.03.2004 року.

Початок строку відбуття покарання: 22.09.2008 року.

Кінець строку: 31.01.2019 року.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_7 відбуває покарання з 31.10.2008 року, за цей час зарекомендував себе посередньо, працює, відношення до роботи добре, дбайливо ставиться до майна установи, при цьому не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, не підвищує свої професійно технічні навички та загальноосвітній рівень, при виконанні робіт по благоустрою місць позбавлення волі потребує постійного контролю з боку адміністрації.

За час перебування в місцях позбавлення волі за допущення порушень установленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 3 стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку та 10 заохочень.

Згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Оскільки ОСОБА_7 характеризується посередньо, мав 3 стягнення, 10 заохочень, судимий за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочинів, двічі звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків не зробив і вчинив особливо тяжкий злочин після умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду, що засуджений не має достатнього ступеню виправлення.

Наявність різних характеристик ОСОБА_7 із місць відбування покарань, всупереч думці апелянтів, свідчать про перемінний характер виправлення та перевиховання засудженого.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі без змін.

Головуючий:
Судді: