Справа № 442/4180/18
Провадження № 1-кп/442/360/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001181 від 02.06.2018 року на підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, не працюючим, не одруженим, з середньою освітою, раніше не судимим,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 01.06.2018 року о 11.00 год., приїхавши на вантажному автомобілі марки «КАМАЗ 54112», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , на заплав в русло ріки Бистриця, що в с. Новошичі Дрогобицького району Львівської області, умисно в порушення встановлених правил охорони надр, передбачених ст. ст. 16, 18, 19, 20 Кодексу України про надра, не маючи спеціального дозволу на користування надрами, здійснив забір та погрузку піщано-гравійної сировини (гравію), яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення» (зі змінами від 28 грудня 2011 року № 1370) належить до корисних копалин загальнодержавного значення. Забір піщано- гравійної сировини (гравію) проведено на вказаний вантажний автомобіль в кількості 3 м. куб., чим спричинено, відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 303 від 29.08.2011, шкоду державі в розмірі 1876,39 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
27.06.2018 року між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0001181, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 , в присутності захисника, дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 240 КК України. ОСОБА_3 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. та отримана згода підозрюваного на його призначення.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджений в ній вид та розмір покарання. При цьому, ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Прокурор та підозрюваний в присутності захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 незаконно видобував корисні копалини загальнодержавного значення, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України.

Обвинувачений раніше не судимий, покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України.

При таких обставинах суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджений сторонами вид та розмір покарання обвинуваченому.

Судом роз`яснено ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи ОСОБА_3 не обирались.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 27 червня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 червня 2018 року покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень в дохід держави.
Скасувати заходи по забезпеченню кримінального провадження, вжиті на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2018 року, а саме арешт на автомобіль марки «КАМАЗ 54112», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який повернути власнику ОСОБА_6 .

Речовий доказ: піщано-гравійну сировину (гравій) в кількості 3 м. куб., яка знаходиться на автомобілі марки «КАМАЗ 54112», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , передати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя: