Постанова

Іменем України
10 травня 2018 р.

м. Київ
справа №688/3845/16-к
провадження № 51-3793км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Данилова Балка Ульянівського району Кіровоградської області та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання).
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 07 серпня 2015 року о 14.20 год., керуючи власним автомобілем «Seat Toledo», рухаючись по проспекту Миру у м. Шепетівці Хмельницької області, під час виконання повороту ліворуч, у напрямку будинку №44 по проспекту Миру м. Шепетівки, у порушення вимог п.п. 9.2(б), 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність, не увімкнув лівий покажчик повороту та не дав дорогу водію мопеда «Honda Dio» без реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, та мав перевагу у русі, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення із мопедом «Honda Dio». Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить судові рішення щодо нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує про відсутність його винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що ОСОБА_7 виїхав із другорядної дороги, а тому він не зобов`язаний був давати перевагу в русі. Посилається, що суд у вироку безпідставно послався на показання свідків, які не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, апеляційний суд, у порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, не задовольнив клопотання про повторне дослідження обставин, які були встановленні під час кримінального провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга є необґрунтованою та просила її залишити без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у порушенні Правил дорожнього руху, за обставин викладених у вироку, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, обґрунтовані наявними в матеріалах справи доказами.
Зокрема, обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості засудженого в порушенні Правил дорожнього руху України, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків про обставини зіткнення автомобіля «Seat Toledo» під керуванням ОСОБА_6 із мопедом «Honda Dio» під керуванням ОСОБА_7 .

Згідно з даними протоколу огляду місця події та схемою до нього, встановлено факт зіткнення автомобіля «Seat Toledo» та мопеда «Honda Dio», про що також свідчать характер та локалізація технічних пошкоджень на транспортних засобах.

Із даних, що містяться у висновках експертів № 530А від 26.01.2016 року та №320А від 02.09.2016 року слідує, що водій автомобіля «Seat Toledo» ОСОБА_6 в дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 9.2 б, 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість у водія ОСОБА_6 уникнути зіткнення з мопедом «Honda Dio», який рухався в зустрічному напрямку, залежала від виконання ним вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Експерт ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердив надані ним висновки судових автотехнічних експертиз, указавши при цьому, що відповідно до п. 10.4 ПДР України водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам. Технічна можливість водія ОСОБА_6 уникнути зіткнення залежала саме від виконання даного пункту Правил дорожнього руху. За даними матеріалів кримінального провадження, зокрема, як слідує з показань свідків та проведених з ними слідчих експериментів мопед рухався по пр. Миру, тобто в зустрічному напрямку. Небезпека для руху мопеда в даному випадку виникла в момент зміни напрямку руху автомобіля (початок маневру повороту ліворуч).

Окрім того, відповідно до даних висновку експерта №55А від 24.03.2016 року в дорожній ситуації дії водія мопеда «Honda Dio» ОСОБА_7 не суперечили вимогам п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Крім того, винуватість засудженого, за встановлених у вироку обставин, підтверджується даними, що містяться у протоколах слідчих дій, висновком судово-медичної експертизи та іншими наведеними у оскаржуваному судовому рішенні доказами, сумніву щодо їх достовірності немає.
Сукупність наведених у вироку доказів, якими суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та даних про особу засудженого. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Не заслуговують на увагу твердження засудженого, що ОСОБА_7 виїхав із другорядної дороги, тому він не зобов`язаний був давати перевагу в русі, та спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, даними, що містяться у висновках автотехнічних експертиз.
Доводи апеляційної скарги засудженого, які були викладені у його апеляції та аналогічні за змістом тим, що містяться в касаційній скарзі, перевірялись апеляційним судом. Свої висновки із цього питання, з якими погоджується і колегія суддів, суд умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд 2-ї інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.
Окрім того, апеляційний суд, у передбаченому законом порядку, розглянув клопотання засудженого щодоповторного дослідження обставин, які були встановленні під час кримінального провадження, з`ясувавши при цьому думку інших учасників, відмовив в його задоволенні, оскільки воно було необґрунтоване та всі обставини були дослідженні судом першої інстанції повністю й без порушень, що підтверджується носієм інформації, на якому зафіксовано судове засідання за 18.05.2017 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3