Дата документу Справа № 331/881/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/881/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/908/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

розглянула 07 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Встановлені ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2018 року обставини:
Адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ, до засудженого ОСОБА_8 , в обґрунтування якого вказала, що ОСОБА_8 вчинив злочин, будучи неповнолітньою особою, таким чином, він підпадає під положення ст. 1 зазначеного Закону.
Відмовляючи в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» засуджений ОСОБА_8 відбув менше половини строку призначеного покарання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що розгляд клопотання здійснювався за відсутності ОСОБА_8 . Вказує, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року, зокрема ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, і йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На момент вчинення злочину 21.04.2015 р. ОСОБА_8 був неповнолітнім, посилаюсь на положення ст.ст. 85, 86 КК України та Закону України «Про амністію у 2016 році», просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою задовольнити її клопотання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із амністією.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, та з урахуванням відсутності клопотання засудженого про його участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, апеляційний розгляд проводиться у відсутність засудженого ОСОБА_8 , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, вислухавши позицію прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Частиною 2 статті 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ набрав чинності 07.09.2017 року.
Згідно ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 , будучи неповнолітньою особою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України, і вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року засуджений, із застосуванням положень ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вказаний вирок набрав законної сили 26.08.2016 року.
Згідно довідки по особовій справі в.о. начальника ВКВСР ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_8 почав відбувати покарання 29 вересня 2016 року і станом на 07.09.2017 року ОСОБА_8 відбув 11 місяців 9 днів від призначеного покарання (а.п. 18).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування відносно засудженого ОСОБА_8 . Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 - VIII «Про амністію у 2016 році».

Отже, доводи апелянта про наявність правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році» не ґрунтуються на законі.

Аргумент апелянта з приводу розгляду клопотання у відсутність засудженого ОСОБА_8 в даному конкретному випадку не заслуговує на увагу, оскільки адвокат ОСОБА_7 в суді першої інстанції не заперечувала проти розгляду її клопотання в суді першої інстанції без участі засудженого, що підтвердила при апеляційному розгляді, а сам засуджений також не виявляв бажання бути присутнім при розгляді клопотання.

Отже, підстав для скасування судового рішення, що оскаржується та задоволення клопотання, колегія суддів не знаходить, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4