Справа № 211/882/17-к
Провадження № 1-кп/211/206/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 12.01.2017 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 21.07.2009 року Маньківським районним судом Черкаської області за ст. ст. 307 ч. 2, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 12.11.2010 року Маньківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.06.2014 року звільнений від покарання на підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілої - ОСОБА_8 , захисника - ОСОБА_9 , обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

встановив:

11.01.2017 року, у вечірній час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 та його сином ОСОБА_11 і співмешканкою ОСОБА_10 - ОСОБА_12 знаходились в гостях у колишньої дружини ОСОБА_10 - ОСОБА_8 , в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно вживали спиртні напої. Під час вживання спиртного, ОСОБА_8 попрохала у ОСОБА_10 сходити до її чоловіка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час тимчасово мешкав у її сестри - ОСОБА_14 , в приміщенні літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , та повернути їй мобільний телефон «Nokia 1280», який чоловік відібрав у неї під час сварки. Цього ж вечора, ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_4 виконати вищезазначене прохання ОСОБА_8 , та отримавши від нього згоду, разом, прибули до будинку АДРЕСА_4 , де застали ОСОБА_13 в приміщенні літньої кухні даного будинку та почали вимагати у нього віддати їм мобільний телефон ОСОБА_8 , на що останній у нецензурній формі їм відмовив. На ґрунті відмови у проханні між зазначеними особами виникла сварка, під час якої ОСОБА_13 завдав ОСОБА_4 одного удару правою рукою стиснутою в кулаком по обличчю, а потім схопивши ОСОБА_4 лівою рукою за шию притиснув його до себе. Однак, ОСОБА_4 вдалося вивільнитися від даного захвату та виштовхати ОСОБА_13 із приміщення вказаної літньої кухні на подвір`я будинку АДРЕСА_4 . Вказана поведінка та дії ОСОБА_15 викликали у ОСОБА_4 особисту неприязнь до нього, та умисел на спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з метою спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, близько о 00:05 годин 12.01.2017 умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_13 , який стояв звернутим до нього обличчям, не менше 4 ударів правим кулаком в ділянку обличчя, внаслідок чого, ОСОБА_13 не встояв на ногах та впав на землю. Після того, як ОСОБА_13 самостійно підвівся на ноги, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на умисне спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_13 , який прикриваючись руками, стояв звернутим до нього обличчям, не менше 13 ударів обома кулаками в голову та одного удару в шию та не менше 7 ударів в область верхніх кінцівок. Від отриманих ударів в голову потерпілий ОСОБА_13 знову не встояв на ногах та впав на землю, а ОСОБА_4 продовжуючи діяти з умислом на спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, приблизно об 00.20 годин 12.01.2017, умисно, зі значною силою завдав ОСОБА_13 , який продовжував лежати спиною на землі на території подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_4 , по два удари лівою взутою ногою в ділянку голови та тулубу. Припинивши побиття потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 з місця вчинення злочину пішли, а потерпілий ОСОБА_13 прослідував до приміщення літньої кухні вищевказаного домоволодіння, де приблизно о 10:10 годин 12.01.2017 року від отриманих тілесних ушкоджень помер. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани №1 в тім`яній ділянці праворуч; дев`яти саден в лобно-тім`яній ділянці ліворуч та праворуч; забитої рани №2 біля зовнішнього краю лівої брови; забитої рани №3 біля зовнішнього краю лівого ока на верхньому повіці; двох синців в проекції обох навколо очних ділянок з переходом на виличну та щічну ділянки праворуч та ліворуч та з переходом на ніс; внутрішньошкірних крововиливів в лобній області по середній лінії з переходом праворуч та ліворуч; трьох саден на носі; садна в виличній ділянці ліворуч; синця на задній поверхні лівого передпліччя від верхньої до нижньої третини у центрі якого садно; синця на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині; двох синців на передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині;двох синців на тильній поверхні лівої кисті; синця на тильній поверхні правого передпліччя в нижній третині з переходом на кисть; крововиливів у м`які покривні тканини лобній, тім`яній та скроневій ділянках праворуч та ліворуч; множинних дрібнокрапкових та плямистих крововиливів у товщі сірої та білої мозкової речовини в проекції лобної, тім`яної та скроневої ділянок праворуч та ліворуч; множинних дрібнокрапкових та плямистих крововиливи у товщі стовбуру головного мозку в товщі сірої та білої мозкової речовини; крововиливів у шлуночки головного мозку; осколкового перелому кісток носу; крововиливів у м`язи шиї на передній та бічній поверхнях ліворуч; зливних між собою великоплямистих темно-червоних крововиливів пристінкової плеври, що розташовані в місцях патологічної рухливості ребер 5,6 ребра ліворуч по середньо-ключичній лінії 9,10,11 ребра праворуч по біляхребцевій лінії; повного косо-поперечного перелому 5 ребра ліворуч по середньо-ключичній лінії, повного косо-поперечного перелому 2 ребра праворуч по середньо-ключичній лінії; розриву печінки на діафрагмальній поверхні; в обох плевральних порожнинах до 100 мл рідкої крові; у черевній порожнині до 150 мл рідкої крові; крововиливів у м`які тканини обох передпліч у середніх третинах.

Згідно висновків судово-медичних експертиз трупу № 109 від 07.02.2017 року та № 109/1 від 15.02.2017 року, усі виявленні у потерпілого ОСОБА_13 тілесні ушкодження, відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_13 , що настала приблизно о 10:10 годин 12.01.2017 в приміщенні літньої кухні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулубу та ушкодженнями внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав частково, пояснив, що була бійка та він захищався. 11 січня 2017 року о 17.00 год., він прийшов з роботи до додому, де проживає разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , її дітьми та її матір`ю. Підгайний попросив його сходити до ОСОБА_19 та забрати речі сина, ОСОБА_20 , оскільки він був на канікулах та захотів залишитися з батьком. Десь о 19.00 год. вони з ОСОБА_16 прийшли до Шевельової, вона була в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе адекватно та почала жалітися, що ОСОБА_21 б`є її сина ОСОБА_22 , її б`є, забрав її телефон. ОСОБА_23 боявся ОСОБА_13 , тому попросив його сходити разом з ним. З ОСОБА_24 він раніше не був знайомий. Десь о 23.00 год. вони прийшли до ОСОБА_13 , на АДРЕСА_4 , де проживає сестра потерпілої. Світла на подвір`ї не було, в літній кухні горіло світло. До ОСОБА_24 вони прийшли вдвох з ОСОБА_25 . Зайшли в літні кухню, ОСОБА_24 лежав на дивані. Потім він встав та вони почали розмовляти щодо його поведінки відносно ОСОБА_22 , алкогольні напої не вживали. Підгайний попросив, щоб ОСОБА_24 віддав йому телефон. В ході конфлікту ОСОБА_24 почав кидатися на ОСОБА_25 , потім на нього, почав душити його руками, він вдарив його в обличчя. При цьому він не мав на меті завдавати ОСОБА_24 тілесні ушкодження, навпаки, хотів покинути домоволодіння, однак потерпілий його не пускав. Так, в літній кухні вони билися на руках, потів він штовхнув ОСОБА_24 , однак той втримався. Бійка тривала приблизно хвилин 10. Пізніше вони перемістились на подвір`я. На вулиці він став бити ОСОБА_24 руками та ногами, сторонніх предметів в руках не було. На вулиці лежав сніг, подвір`я було бетонне. Шевельов падав 3-4 рази на спину, потім підводився. На подвір`ї бійка тривала 5-10 хв. Один раз він вдарив ОСОБА_24 в живіт лівою ногою, коли той лежав. Шевельов самостійно підвівся, на вулиці у нього була кров, ніс розбитий. Він наніс ОСОБА_24 приблизно 13 ударів руками та 2 удари ногою в обличчя. Після бійки вони ще хвилин 10 розмовляли. Підгайний не бив ОСОБА_24 , тільки спостерігав. Після цього зайшли в кухню, де ОСОБА_24 віддав телефон ОСОБА_25 , вони поспілкувалися та пішли додому. Прийшли додому з ОСОБА_25 , десь 00.30 год. Вдома випив 1,5 літри пива. На наступний день об 11.00 год. приїхала поліція та його затримали. На запитання суду пояснив, що на подвір`ї, коли ОСОБА_24 впав, мав можливість вільно покинути місце події, однак цього не зробив. Шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі, про що свідчить її письмова заява. Просить не карати його суворо з врахуванням обставин справи.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що обвинуваченого бачила один раз 11 січня 2017 року, коли той прийшов з її колишнім чоловіком ОСОБА_10 та ОСОБА_26 . Вони прийшли за речами сина ОСОБА_20 . Їм вона поскаржилася, що ОСОБА_24 її ображає, ображає сина, просила, щоб їх син ОСОБА_22 пожив разом з ними. Також просила ОСОБА_27 забрати у Шевельова її телефон, так як він їй потрібен по роботі. В той день, на ній були тілесні ушкодження. Прийшли вони приблизно о 18.00 год. Підгайний приніс 1 літр пива та рибу, вона пила горілку, ОСОБА_25 випив 100 гр. горілки, а потім пив пиво з ОСОБА_26 , чи пив обвинувачений вона не бачила. Приблизно о 21.30 год. вони пішли додому. Шевельов тоді проживав у її сестри ОСОБА_28 за адресою: АДРЕСА_4 . Наступного дня вона пішла на роботу, приблизно о 08.00 ранку, зателефонувала ОСОБА_28 , її сестра, та сказала, що ОСОБА_21 сидить в кутку, накритий олімпійкою, весь в крові, хрипить. Вона сказала, щоб та викликала швидку. Потім приїхала поліція та запитала її де знайти ОСОБА_27 , вона йому зателефонувала та уточнила їхню адресу, куди вони поїхали разом з поліцією. Зі слів ОСОБА_25 , вона дізналася, що ОСОБА_24 нападав на ОСОБА_25 , а обвинувачений його захистив. Бійка була в літній кухні, а потім на подвір`ї. Після чого, вони занесли ОСОБА_24 та положили його на диван. Шевельов її постійно ображав, декілька разів вона перебувала в лікарні, на її заяви до поліції, не було реагування. Просила заявлений позов залишити без розгляду у зв`язку із повним відшкодуванням обвинуваченим шкоди. Просила суворо обвинуваченого не карати.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , від дачі показань відмовилась згідно ст.63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_30 , суду пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого. 11.01.2017 року приблизно о 18.00 год. вона прийшла з роботи додому. Діти їй сказали, що ОСОБА_31 та ОСОБА_23 пішли за речами ОСОБА_20 до ОСОБА_19 . Повернулись вони приблизно о 23.00 год. від ОСОБА_19 та приблизно о 00.00 год. вийшли з дому забрати її телефон у ОСОБА_13 . Прийшли додому приблизно о 03.00 год. та сказали, що побилися з ОСОБА_24 , у ОСОБА_32 була розпухша рука та на штанах кров, той спочатку нападав на ОСОБА_33 , а потім почав бити обвинуваченого, бились вони десь 15 хвилин. Коли йшли від ОСОБА_24 , запитали у ОСОБА_24 про його самопочуття. ОСОБА_34 сказав, що телефон ОСОБА_21 віддав до бійки. Після бійки вони прийшли додому, принесли з собою пиво, потім вони ОСОБА_23 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 пішли до літньої кухні, посиділи хвилин 15, чоловіки пили пиво, а вони чай. Приблизно о 03.15 год. ОСОБА_37 пішов спати, а потім вона з ОСОБА_38 . ОСОБА_23 боявся Шевельова, так як зі слів ОСОБА_19 , він колишній боксер. Коли прийшли, зі слів її матері, ОСОБА_34 був в стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_31 тверезий. Знає, що ОСОБА_31 з ОСОБА_25 йшли до ОСОБА_24 не з метою бійки, а з метою поговорити.

ОСОБА_10 , допитаний в якості свідка під присягою суду пояснив, що з обвинуваченим вони проживають разом в одному будинку. ОСОБА_35 не конфліктний. По суті пояснив, що ОСОБА_39 є його колишньою цивільною дружиною та матір`ю його сина ОСОБА_22 . 11.01.2078 він з ОСОБА_40 , сином та ОСОБА_17 прийшли до ОСОБА_19 в гості приблизно о 18.00 год., де були близько 1,5 години. Сиділи розмовляли, вона скаржилася, що ОСОБА_24 її ображає та їх сина ОСОБА_22 . Зі слів ОСОБА_41 , ОСОБА_24 був колишнім боксером. Спиртні напої вони не вживали, випивала тільки ОСОБА_42 . Потім вони пішли додому приблизно о 21.00 год. Вдома повечеряли, спиртні напої не вживали. Приблизно о 22.00 год. пішли в магазин «АТБ», де купили хліб, молоко, кефір, паштет. Того дня він з ОСОБА_40 вирішили піти до ОСОБА_24 за проханням ОСОБА_24 , щоб побалакати та забрати телефон. Шевельов в той день знаходився за адресою: АДРЕСА_4 . Подвір`я було не освітлене. На вказану адресу вони прийшли приблизно на початку першої ночі, ОСОБА_24 вже відпочивав. Потім ОСОБА_24 підвівся та присів на диван, він присів поряд, а ОСОБА_31 стояв. Сиділи розмовляли, алкогольні напої не вживали. Розмовляли з приводу його сина ОСОБА_22 , за телефон розмови не було. Коли розмова не вийшла, він хотів піти, однак ОСОБА_43 накинувся на нього, ОСОБА_44 став його захищати, тоді той автоматично перекинувся на ОСОБА_45 . Володимир взяв Шевельова на себе, а йому показав рукою, щоб той не втручався. Бійка була на кулаках приблизно 25 хв. в літній кухні, ногами ударів там ніхто не наносив. Під час бійки він не постраждав. В процесі бійки, він не бачив, чи були падіння. Після бійки ОСОБА_35 посадив ОСОБА_13 в куток та вони пішли. Телефон ОСОБА_24 віддав під час бійки ОСОБА_46 . Вони були тверезі, вдома випили по 1,5 литр. пива та лягли спати.

Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_10 пояснив, що бійка почалася у літній кухні, де була освітлена кімната. Шевельов у кімнаті не падав, на його думку, телефон він віддав після бійки. ОСОБА_24 сам зайшов в дім своїми ногами, в домі було ще декілька взаємних ударів. Він не знає чим закінчилася бійка. Він не бачив, щоб обвинувачений наносив ОСОБА_24 удари ногою чи коліном. Були ковзаючі удари. ОСОБА_31 мав намір нанести удари на вулиці, але не попав. Слідчий експеримент проводився через тиждень або півтори тижня, та те, що він пам`ятав він і сказав під час його проведення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що обвинувачений є цивільним чоловіком її сестри, він не конфліктний, проживає з сім`єю разом в одному будинку. По суті пояснила, що 11.01.2017 року в вечірній час, вона з цивільним чоловіком ОСОБА_16 , його сином ОСОБА_22 та обвинувачем, пішли до ОСОБА_47 зібрати речі сина ОСОБА_20 . Прийшовши до неї, вони зайшли в будинок, ОСОБА_22 збирав свої речі, а вони спілкувалися. Спиртні напої не вживали. Вона скаржилася, що ОСОБА_24 її ображає, ображає їх сина. Потім пішли додому. Приблизно о 21 год., вона відправила ОСОБА_22 спати, а вони стали пити чай. Після чого ОСОБА_23 та ОСОБА_35 пішли, куди саме вона не знає, а вона пішла спати. Прийшли приблизно під ранок та пішли на кухню, вона проснулася, також пішла на кухню, заварили чай, потім підійшла ОСОБА_48 . В процесі розмови, вона зрозуміла, що вони ходили до ОСОБА_24 . У ОСОБА_45 , була розпухла рука, та бурі плями на штанах. Чоловіки пили пиво, а вона з ОСОБА_49 чай. З ОСОБА_24 спілкувалися рідко, як знайомі. ОСОБА_50 проживав з ними приблизно з 08 січня 2017 року, оскільки боявся ОСОБА_24 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , в присутності законного представника ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_39 є його матір`ю, ОСОБА_23 - батьком, з обвинуваченим знайомі. Взимку 2017 року, число не пам`ятає, приблизно о 18.00 год. він разом з батьком, обвинуваченим та ОСОБА_26 прийшли до матері за його речами, так як на той момент він проживав разом з батьком, оскільки ОСОБА_24 його постійно ображав, бив та він його боявся. Мати попросила батька, щоб він деякий час пожив разом з ним. Він зібрав свої речі та приблизно о 21.00 год. вони пішли додому та він ліг спати. Зранку приїхала поліція.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 , суду пояснила, що вона є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_19 . 11 січня 2017 року приблизно о 16.15 год., ОСОБА_51 ( ОСОБА_24 ) прийшов до її чоловіка ОСОБА_52 із «чекушкою» та попросився переночувати за адресою: АДРЕСА_4 , так як посварився з її сестрою, того дня у ОСОБА_24 видимих тілесних ушкоджень не було. Приблизно о 03.00 год. 12.01.2017 вона подзвонила ОСОБА_24 , щоб той вимкнув обігрівач, однак трубку взяв інший чоловік, назвався ОСОБА_53 . Вона попросила віддати трубку ОСОБА_24 , їй було сказано, що його немає і щоб вона більше не дзвонила, а телефон той чоловік віддасть о 6 годині вечора ОСОБА_54 . О 07:40 вона прийшла на роботу, там вже був ОСОБА_55 , відгрібав сніг. Вона спитала, чи він заходив до ОСОБА_24 . Потім сама пішла у двір до літньої кухні. Перші двері у времянці були вибиті, ручка вирвана, другі двері просто відчинені, відірвана штора, світло горіло, була порушена обстановка речей. ОСОБА_56 сидів в кутку між сервантом та диваном в крові, сопів, вона подумала, що він спить, тому повернулась до ларька. Через півтори години десь о 9 ранку знову з ОСОБА_57 пішла до кухні, ОСОБА_24 сидів не змінюючи положення, хрипів, вони викликали швидку. Приїхала швидка, почали його відкачувати, однак не зважаючи на реанімаційні заходи ОСОБА_24 помер. На подвір`ї на снігу були сліди від ніг, багато слідів. ОСОБА_21 за характером запальний. У ОСОБА_33 з ОСОБА_58 бували конфлікти.

Свідок ОСОБА_59 суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_24 є сестрою його співмешканки ОСОБА_60 . Обвинуваченого він не знає. 11.01.2017 року приблизно о 08.00 год., він прийшов відкривати кіоск та почистити сніг. Приблизно о 10.00 год. він пішов, десь о 17.00 год. прийшов ОСОБА_61 та попросився переночувати, тілесних ушкоджень на ньому не було. Наступного дня приблизно о 07.35 год., він прийшов на подвір`я почистити сніг. В будинок не заходив, бачив, що в кімнаті горіло світло. Через деякий час прийшла його співмешканка та попросила зайти з нею в літню кухню. Біля 09.00 год. він почистив сніг та вони зайшли до кімнати. Ручка на дверях була вирвана, двері були відкриті, були сліди крові на білизні ОСОБА_24 по кімнаті. Табуретка стояла на дивані, тумбочка перекинута. В кімнаті, в кутку сидів ОСОБА_24 прикритий курткою та хрипів, вони думали що він спав. Було видно, що в кімнату, хтось заходив та виходив. Приблизно о 09.30 год. вони визвали швидку. Гончарова пішла в кіоск, а він залишився. Лікар швидкої сказав, щоб викликали поліцію. Шевельов провів у них одну ніч. Лікар сказав, що смерть наступила о 10.00 год. Зі слів ОСОБА_62 знає, що у ОСОБА_41 , її сина ОСОБА_22 , з ОСОБА_24 були сварки. ОСОБА_24 коли випивав був не конфліктний.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_63 суду пояснив, взимку 2017 року за день до смерті ОСОБА_24 , точну дату він не пам`ятає, ОСОБА_64 приніс свої документи, тілесних ушкоджень на ньому не було. В 21.00 час. йому зателефонувала ОСОБА_24 та попросила його примирити з ОСОБА_24 . ОСОБА_65 він знав приблизно 15 років, працювали разом, знає його як доброзичливого, трохи запального чоловіка. На наступний день зателефонувала ОСОБА_66 , сказала, що ОСОБА_64 помер. З Шевельовив він бачився приблизно 1 раз на тиждень. Останні 3-4 роки ОСОБА_24 проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_67 . ОСОБА_42 полюбляла випити, коли вони сварилися, він приїздив жити до ОСОБА_68 . ОСОБА_43 декілька раз приїздив до нього з ОСОБА_22 . ОСОБА_69 при ньому не ображав.

Свідок ОСОБА_70 пояснив, що в січні 2017 року, дату не пам`ятає, у нього ночувала ОСОБА_71 03.00 год. ночі вона зателефонувала ОСОБА_72 , який ночував у неї, попросити, щоб він вимкнув обігрівач. На дзвінок відповів незнайомий чоловічий голос, та сказав, щоб вона більше не телефонувала на цей номер. На наступний день близько 08:00 години ОСОБА_73 пішла на роботу в кіоск та приблизно о 09.00 год. зателефонувала йому та сказала, що ОСОБА_64 лежить побитий, хрипить, лікарі надають йому медичну допомогу. Потім хвилин через 15 зателефонувала знову та сказала, що ОСОБА_64 помер. ОСОБА_65 не знає, розмовляв з ним тільки по телефону, охарактеризувати його не може.

Судом було також досліджено письмові докази та відеоматеріали зібрані в ході досудового розслідування, а саме:
- протокол огляду місця події від 12.01.2017 року, згідно якого в присутності власника ОСОБА_14 та понятих, оглянуто приміщення літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_4 , зафіксовано в тому числі пошкодження вхідних дверей та ручки, порушення порядку речей в коридорі (Т. 1 а.с. 5-16).

- протокол огляду трупа ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями від 12.01.2017 року (Т. 1 а.с 17-26).

- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_13 № 109 від 17.01.2017, згідно якого останній помер внаслідок шоку, множинних переломів кісток тулубу, ушкоджень внутрішніх органів, інших травм із залученням декількох ділянок тіла (Т. 1 а.с. 35).

- висновок експерта № 109 від 07.02.2017 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження: забита рана № 1 в тім`яній ділянці праворуч; дев`ять саден в лобно-тім`яній ділянці ліворуч та праворуч; забита рана № 2 біля зовнішнього краю лівої брови; забита рана № 3 біля зовнішнього краю лівого ока на верхньому повіці; два синці в проекції обох навколо очних ділянок з переходом на виличну та щічну ділянки праворуч та ліворуч та з переходом на ніс; внутрішньо шкірні крововиливи в лобній області по середній лінії з переходом праворуч та ліворуч; три садна на носу; садно в виличній ділянці ліворуч; синець на задній поверхні лівого передпліччя від верхньої до нижньої третини у центрі якого садно; синець на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, два синці на передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, два синці на тильній поверхні лівої кисті, синець на тильній поверхні правого передпліччя в нижній третині з переходом на кисть; крововиливи у м`які покривні тканини лобній, тім`яній та скроневій ділянках праворуч та ліворуч; множинні дрібно - крапкові та плямисті крововиливи у товщі сірої та білої мозкової речовини в проекції лобної, тім`яної та скроневої ділянок праворуч та ліворуч; множинні дрібно - крапкові та плямисті крововиливи у товщі стовбуру головного мозку в товщі сірої та білої мозкової речовин; крововиливи у шлуночки головного мозку; осколковий перелом кісток носу; крововиливи у м`язи шиї на передній та бічній поверхнях ліворуч; зливні між собою великоплямисті темно-червоні крововиливи пристінкової плеври, що розташовані в місяцях патологічної рухливості ребер 5,6 ребра ліворуч по середньо-ключичній лінії 9,10,11 ребра праворуч по біляхребцевій лінії; повний косо-поперечний перелом 5 ребра ліворуч по середньо-ключичній лінії, повний косо-поперечний перелом 2 ребра праворуч по середньо-ключичній лінії; розрив печінки на діафрагмальній поверхні; в обох плевральних порожнинах до 100 мл. рідкої крові; у черевній порожнині до 150 мл. рідкої крові; крововиливи у м`які тканини обох передпліч у середніх третинах. Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу який становить від годин до десятка годин. Всі тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути рука нападника стиснута у кулак, взута нога, або інші предмети володіючи аналогічними властивостями. Всі тілесні ушкодження у вигляді забитих ран виникли від відцентрової дії тупого твердого предмета з ударною силою поверхнею в межах контакту, - площиною, розміром 34х18 мм, що обмежена неправильної лінійної форми ребром довжиною близько 26 мм. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжкої ступені тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_13 наступила від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулуба та ушкодженнями внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів та даними додаткових методів дослідження. Беручи до уваги різну анатомічну локалізацію виявлених тілесних ушкоджень на трупі потерпілого ОСОБА_13 , характер тілесних ушкоджень, виключена можливість їх отримання при падінні з висоти власного зросту. При судово-імунологічному дослідженні крові із трупа, встановлена група крові В з ізогемаглютиніном анти-А. (Т. 1 а.с. 42-46).
- висновок експерта № 71 від 19.01.2017 року, згідно якого у ОСОБА_4 малися: крововилив слизової оболонки нижньої губи ліворуч, садна лівої кисті в області голівки 2 п`ясткової кістки, 2 та 5 пальців правої кисті в області основних фаланг з набряком м`яких тканин, синець правої кисті в області 3 міжпальцьового проміжку. Тілесні ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею. За своїм характером всі виявлені ушкодження, як в сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Давність виникнення у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (крововилив темно-червоного кольору, скоринки саден трохи виступають над рівнем шкіри, синець з чіткими контурами, дані медичних документів ) може відповідати 12.01.2017 року (Т. 1 а.с. 94-95).
- висновок експерта № 11 від 13.01.2017 року, згідно якого кров підозрюваного ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (Т. 1 а.с.101-102).
- висновок експерта № 16 від 06.02.2017 року, згідно якого на штанях (об. № 1-3), кросівках (об. № 4-5) та куртці ( об. 6,7,9-11) встановлена наявність крові людини; на куртці (об. №8) наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні в об. № 1,2,4,5,7,9 виявлений тільки антиген В. Виявлена властивість може належати особі групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливість походження крові від потерпілого ОСОБА_13 , крові якого властивий виявлений антиген В, який являється основним групо специфічним антигеном для його крові; в об. № 6 виявлений тільки антиген А. Виявлена властивість може належати особі групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 , крові якого властивий виявлений антиген А, який являється основним групо специфічним антигеном для його крові. При серологічному дослідженні в об. № 3, 10, 11 виявлені антигени А і В. Виявлені властивості не виключають можливості походження крові від особи групи АВ за ізосерологічною системою АВ0, або в об. № 3, 10, 11 могло відбутися змішання крові осіб з вищевказаними властивостями, наприклад, крові потерпілого ОСОБА_13 з кров`ю підозрюваного ОСОБА_4 (Т. 1 а.с. 109-115).
- висновок експерта № 15 від 27.01.2017 року, згідно якого на змиві (об. №1) та аркуші паперу (об. №№ 2-3), встановлена наявність крові, кров в об. №№ 1-3 належить людині, при серологічному дослідженні в об. № 1-3 виявлений тільки антиген В. Виявлена властивість може належати особі групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості походження крові від потерпілого ОСОБА_13 , крові якого властивий виявлений антиген В, який являється основним групо специфічним антигеном для його крові. (Т. 1 а.с. 120-125).
- протокол огляду від 17.01.2017 року, згідно якого оглянутий мобільний телефон, «Нокіа 1280» чорного кольору, імеі НОМЕР_1 з сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_1 , вилучений у громадянина ОСОБА_4 під час його затримання (Т. 1 а.с. 135-138 ),
- протокол пред`явлення речей для впізнання від 17.01.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 , впізнала під номером 1 мобільний телефон «Нокіа 1280», який належить їй, та вказаний мобільний телефон в неї взяв її чоловік ОСОБА_13 07.01.2017 року та не повернув. (Т.1 а.с. 145-146).
- протокол проведення слідчого експерименту від 25.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 показував та розказував, як він наносив удари ОСОБА_13 (Т. 1 а.с. 180-188).
- протокол проведення слідчого експерименту від 30.01.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 продемонстрував, яким чином ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_13 (Т. 1 а.с. 197-205).
- висновок експерта № 109/1 від 15.02.2017 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжкої ступені тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. ОСОБА_13 в область голови було завдано не менш 19 прикладань фізичної сили, в область шиї було завдано не менш 1 прикладання фізичної сили, в область тулубу було завдано не менш 2 прикладань фізичної сили, в область верхніх кінцівок було завдано не менш 7 прикладань фізичної сили. Беручи до уваги ступінь розвитку трупних змін на момент огляду трупа ОСОБА_13 на місці пригоди, смерть його могла настати за 2 години на момент огляду трупа на місці пригоди. Смерть його наступила від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулуба та ушкодженнями внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку. Всі виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу який становить від годин до десятка годин. Беручи до уваги ступінь розвитку реактивних змін в ушкоджених тканинах, всі тілесні ушкодження були заподіяні у швидкій послідовності одне за одним. Визначити послідовність не представляється можливим. Під час отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_13 був звернутий передньою та задньою поверхнями тіла в бік травмуючої сили, що підтверджується анатомічною локалізацією тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_13 виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути рука нападника стиснута у кулак, взута нога, або інші предмети володіючи аналогічними властивостями. При медико-криміналістичному дослідженні виявлено: «Рана №1 на клапті шкіри голови, який було вилучено від трупа ОСОБА_13 , 1973 року народження, є забитою раною, що виникла від відцентрової дії тупого твердого предмета з ударною силою поверхнею в межах контакту, - площиною, розміром 34x18 мм, що обмежена неправильної лінійної форми ребром довжиною близько 26 мм.». Після заподіяння потерпілому ОСОБА_13 всього комплексу тілесних ушкоджень, він міг робити самостійні активні дії (самостійно пересуватися, кликати на допомогу, вживати інших заходів до самозбереження, тощо) до настання моменту втрати свідомості. Беручи до уваги різну анатомічну локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 виключена можливість їх отримання при падінні з висоти власного зросту. Під час слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , був продемонстрований механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень виявлених на трупі потерпілого ОСОБА_13 , який був продемонстрований в неповному обсязі, а саме був продемонстрований механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень в області тулубу та не співпадає з кількістю фізичних прикладань в області голови та тулубу. Під час слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , був продемонстрований механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень виявлених на трупі потерпілого ОСОБА_13 , який був продемонстрований в неповному обсязі, а саме був продемонстрований механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень в області тулубу та не співпадає з кількістю фізичних прикладань в області голови та тулубу. (Т. 2 а.с.12-18).

Суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 в суді підтвердив, що він дійсно 12.01.2017 року знаходився за місцем тимчасового проживання потерпілого по АДРЕСА_4 , саме він наніс потерпілому ОСОБА_13 не менше 16 ударів по тілу, лише зазначивши, що причиною бійки стала протиправна поведінка ОСОБА_13 по відношенню до ОСОБА_27 та нього, яка змусила його захищатись.

Факт побиття ОСОБА_4 ОСОБА_13 також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_74 , який був очевидцем подій, ОСОБА_75 та ОСОБА_12 .

Висновок додаткової судово-медичної експертизи № 109/1 від 15.02.2017 року узгоджується з показаннями обвинуваченого та вказаних вище свідків щодо обставин вчинення злочину за обставин встановлених в судовому засіданні та підтверджує той факт, що тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_13 утворилися від нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 умисних ударів руками та ногами в область голови та тулубу потерпілого. При цьому не встановлено, що того дня ОСОБА_13 були нанесені удари ще іншими особами. Вказані обставини не заперечував і сам обвинувачений як під час проведеного із ним на досудовому розслідуванні слідчого експерименту так і в судовому засіданні.

При вирішенні питання про направленість умислу обвинуваченого на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, суд враховує всі конкретні обставини по справі, а саме те, що ОСОБА_4 наніс потерпілому, згідно висновків додаткової судово-медичної експертизи від 15.02.2017, не менше 22 ударів в область голови та тулубу кулаками та ногами, характер та локалізацію тілесних пошкоджень заподіяних останньому, які нанесені у життєво важливі органи, з послідуючими падіннями потерпілого, що не давало підстав обвинуваченому сумніватися, що внаслідок нанесених ударів потерпілий може отримати різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, тому такий механізм насильства судом розцінюється як прояв умисного заподіяння тілесних ушкоджень, що фактично настали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений під час вчинення злочину усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки, про що свідчить те, що обвинувачений після нанесення ударів потерпілому в будівлі, не припиняючи своїх дій, продовжив наносити удари на подвір`ї домоволодіння і після того як потерпілий впав і опору йому не чинив, тобто діяв з прямим умислом на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього.

Позиція захисту зводиться до того, що обвинувачений намагався захистити ОСОБА_27 та себе від протиправних посягань ОСОБА_13 , а тому в його діях наявне перевищення меж необхідної оборони. Крім того, сам обвинувачений протягом всього часу розгляду справи пояснював, що він не мав наміру заподіювати ОСОБА_72 умисні тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього, а його дії, що полягали в нанесенні ударів потерпілому були обумовлені самозахистом від його протиправних посягань.

Разом з тим, суд, безпосередньо дослідивши докази, доходить до висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя ОСОБА_76 в момент заподіяння.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 25 січня 2017 року та відеозапису до нього вбачається, як ОСОБА_4 продемонстрував, за яких обставин, в якій кількості та з якою силою він наніс удари потерпілому ОСОБА_13 .

Суд, перевіривши досліджені докази окремо з точки зору належності та допустимості і в сукупності з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що ОСОБА_4 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя потерпілого ОСОБА_13 в момент заподіяння, і підстав для визнання дій обвинуваченого такими, що були вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів, суд не вбачає.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно із абз. 2, 3 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Проаналізувавши доводи обвинуваченого, показання свідків, та наявні у справі докази, суд вважає, що факт вчинення потерпілим ОСОБА_13 дій, які могли б бути розцінені ОСОБА_4 як посягання на охоронювані законом права та інтереси як самого обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_74 , а також створення реальної загрози заподіяння шкоди, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстави для виникнення стану необхідної оборони були відсутні.

Також не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого в частині того, що він під час бійки з потерпілим не міг покинути будинок де той ночував.

З огляду на фактичні обставини справи, вбачається, що конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 розпочався після того, як обвинувачений із свідком ОСОБА_77 в пізній час доби проникли до приміщення де відпочивав потерпілий, розбудили його та почали вимагати повернути мобільний телефон, що належав ОСОБА_78 . Одразу після вербального конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_77 з приводу мобільного телефона, що у сукупності свідчить про відсутність реальної загрози з боку потерпілого як для обвинуваченого, так і для інших осіб, почалась бійка між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку не відбувалося такого посягання, яке б викликало у того, хто захищається (чи захищає), невідкладну необхідність у заподіянні тому, хто посягає, шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення чи припинення посягання та вважає, що обставини даної справи не давали підстав для висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, яке б виправдало заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 листопада 2014 року у справі № 5 -31кс14.

З досліджених судом доказів є очевидним, що дійсно у обвинуваченого та потерпілого виникла та існувала конфліктна ситуація, в ході якої обвинувачений, об`єктивно не перебуваючи у стані необхідної оборони умисно, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Також під час розгляду кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений маючи достатню фізичну силу через свій молодий вік, діючи внаслідок образи на поведінку потерпілого по відношенню до ОСОБА_74 , ОСОБА_8 та їх сина ОСОБА_11 , умисно завдав потерпілому удари з великою силою кулаком та ногами у життєво важливі органи обличчя та тулуб. При цьому, обвинувачений усвідомлював, що потерпілий набагато старший від нього, перебуває у нетверезому стані і не в змозі запобігти насиллю чи перешкодити спричиненню шкоди здоров"ю. Також на відсутність необхідної оборони вказує те, що після того як бійка між обвинуваченим і потерпілим перемістилась на подвір`я домоволодіння, і потерпілий впав та опору не чинив, ОСОБА_4 продовжив завдавати йому ударів. Щодо посилань на зайняття потерпілим в минулому силовими видами спорту, даний факт не знайшов свого підтвердження в ході судового слідства, оскільки лише показання самої потерпілої ОСОБА_8 не можуть свідчити про існування такого факту в об`єктивній реальності.

Згідно наявних у обвинуваченого тілесних ушкоджень крововилив в області нижньої губи ліворуч, садна на лівій кісті та синець на правій (висновок експерта № 71 від 19.01.2017 року) та тілесних ушкоджень потерпілого, а саме: сполучена травма голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулуба та ушкодженнями внутрішніх органів, свідчить про те, що боротьби з потерпілим не було і останній для обвинуваченого загрози не складав. Тяжкості наслідків своїх дій, обвинувачений не конкретизував, тобто діяв з невизначеним і непрямим умислом щодо спричинення потерпілому тілесного ушкодження і має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Факт часткового визнання вини у скоєному злочині у судовому засіданні і дані обвинуваченим в суді показаннями щодо необхідної оборони від протиправних посягань потерпілого, який в минулому займався боксом, відносно ОСОБА_74 та нього, суд розцінює, як спосіб уникнути покарання за скоєний ним злочин, а тому до уваги не приймає.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, поза розумним сумнівом, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та повністю доведена сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками: умисного, тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем останнього відбування покарання, а саме: Ізяславської виправної колонії у Хмельницькій області №31, характеризується посередньо, раніше судимий, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно вимог ст.67 КК України, не встановлено. При цьому зазначає про те, що згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №54 від 12.01.2017 у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичних обставин та його наслідків, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, позиції потерпілої, яка просила не карати обвинуваченого суворо, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції статті 121 ч.2 КК України, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки не встановлена наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступіть тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити про наявність вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.01.2018, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62).

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст.17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з вимогами ст. 88 ч. 1 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

Відповідно до листа з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за підписом судді ОСОБА_79 на підставі апеляційної скарги прокурора від 28.02.2018, справа щодо ОСОБА_4 за ст. 309 ч.2 КК України направлена до Апеляційного суду Дніпропетровської області. На час розгляду справи по суті, апеляційною інстанцією рішення за результатами розгляду скарги не прийнято.

Отже, при призначенні ОСОБА_4 покарання відсутні підстави для призначення покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК України.

Питання про застосування покарання при наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 537 ч. 1 п. 11 КПК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №639/9081/15-к, провадження № 51 1850 км 18, від 26.04.2018.

При застосуванні положень ст. 72 ч. 5 КК України суд враховує позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену в Постанові від 06 червня 2018 року в провадженні №51-576 км 18, справа № 180/746/16-к.
Заявлений по справі потерпілою цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн., підлягає залишенню без розгляду, так як вказана суму відшкодована обвинуваченим під час судового розгляду та потерпілою надана заява про залишення її позову без розгляду.

На стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.01.2017 року відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.03.2017 року, дію якого суд неодноразово продовжував та вважає за необхідне не змінювати до набрання вироком законної сили.
Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 12.01.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Час попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою продовжити, строк покарання рахувати з моменту його затримання, а саме з 12.01.2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: опечатаний конверт з мікрооб`єктами з рук трупа ОСОБА_13 , опечатаний конверт з піднігтьової речовиною з рук трупа ОСОБА_13 , опечатаний паперовий конверт з дактилоскопічною картою трупа ОСОБА_13 , опечатаний дерев`яний табурет, опечатаний паперовий конверт з аркушем паперу, опечатаний паперовий конверт зі змивом на марлевому відрізі, опечатаний паперовий конверт зі зразком марлевого зрізу, опечатаний паперовий конверт зі зразками крові та слини ОСОБА_4 знищити; мобільний телефон "Нокіа 1280", чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора "Київстар" абонентський номер НОМЕР_2 , що повернутий потерпілій ОСОБА_8 вважати переданим за належністю; опечатані паперові конверти з курткою, джинсовими штанами, кросівками (пара), що належать ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1