Провадження № 1-кс/761/8747/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 120 181 000 200 024 33 від 22.03.2018 за ознаками ч.3 ст. 289 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся слідчий Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 зпогодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Фольксваген», з номером кузова НОМЕР_1 , транзитний номерний знак НОМЕР_2 ; два державних номерних знаки НОМЕР_3 ; мобільні телефони «Престіжіо» та «Самсунг».

На обґрунтування клопотання зазначено, що Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, яким встановлено, що20.03.2018 за адресою: м. Київ, вул. Б. Гмирі, буд. 3, невідома особа заволоділа автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 420 000 грн.

У подальшому, з`ясовано що вищевказаний транспортний засіб перебуває за адресою: м. Київ просп. Голосіївський, 8, - на території заводу «Київ Гума».

Під час проведення 02.04.2018 огляду місця події зазначений автомобіль та речі у ньому вилучено.
Рішенням слідчого від 03.04.2018 автомобіль «Фольксваген» на підставі ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом.

У зв`язку з викладеним слідчий просив накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення його схоронності.

Також слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном, серед іншого можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправних шляхом.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим та матеріалами клопотання доведено, що автомобіль, на який ініційоване накладення арешту, є об`єктом злочинних посягань та містить на собі сліди його вчинення.
Водночас, ініціатором клопотання не наведено обґрунтованих підстав вважати мобільні телефони «Престіжіо» та «Самсунг» речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто такими, що містять на собі сліди вчиненого.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказаний автомобіль є предметом злочину та містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 181 000 200 024 33 арешт на автомобіль «Фольксваген», номер кузова НОМЕР_1 , з транзитним номерним знаком НОМЕР_2 ; два державних номерних знаки НОМЕР_3 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1