Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/465/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000007 від 15 січня 2018 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синюхин Брід, Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працює на ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 роки 4 місяці позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 4862 грн. за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
14 січня 2018 року ОСОБА_8 перед початком експлуатації та керування автомобілем «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.3 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) (п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан ... транспортного засобу...) не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу.
Так, при наявності видимих та завчасно відомих технічних несправностей транспортного засобу, при яких його експлуатація заборонена, несправність передньої гальмівної системи, а саме несправність переднього лівого гальмівного механізму, яка полягала у цілеспрямованому від`єднанні гальмівного трубопроводу з головного гальмівного циліндра, та несправність переднього правого гальмівного механізму полягала у неналежному технічному обслуговуванні, та встановлення на задню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, у порушення вимог п. 31.4 ПДР України (забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - п. 31.4.1 а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника; п. 31.4.5 Колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено ... шини різних моделей з різними малюнками протектора ...)допустив та розпочав керування вищевказаним транспортним засобом.
Вказані несправності виникли задовго до моменту пригоди та об`єктивно проявлялися водію під час візуального огляду автомобіля перед початком експлуатації.
14.01.2018 року ОСОБА_8 в порушення правил дорожнього руху та експлуатації транспорту, достовірно та завчасно знаючи про технічну несправність транспортного засобу, яка у відповідності до п. 31.4 ПДР України забороняє його експлуатацію, порушуючи вимоги п. 2.9 (а) ПДР України (п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 415 від 31.01.2018, (2,49 г/дм3) продовжив рух на автомобілі «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 та рухаючись в темну пору доби близько 21 год. 30 хв. по автомобільній дорозі між смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області та с. Добре, Вільшанського району, Кіровоградської області, з боку смт. Вільшанка, Кіровоградської області на відстані 154,8 метри до початку населеного пункту с. Добре, Вільшанського району, Кіровоградської області, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, допустив порушення вимог п.п. 12.1 та 12.2 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій ма змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.), рухаючись поза межами населеного пункті зі швидкістю, яка значно перевищувала допустиму та безпечну у даних дорожніх та погодних умовах швидкість руху, по умовам видимості меж проїзної частини, які обумовлювались темною порою доби, та наближаючись до заокруглення проїзної частини, перед яким встановленні дорожні знаки 1.2 ПДР «Небезпечний поворот ліворуч» та 1.4.2 ПДР, що показують напрямку повороту проїзної частини вліво, не вжив заходів до зниження швидкості, та вибору безпечної швидкості, за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху та небезпечного повороту ліворуч, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, що в подальшому призвело до настання заносу автомобіля вправо (від центру повороту) з втратою керованості та подальшим виїздом за межі проїзної частини та перекиданням автомобіля в кюветі.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 від 08.02.2018, отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію дій, фактичні обставини цієї справи, а також правильність висновків суду щодо його винуватості, просить змінити вирок суду першої інстанції і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, тобто застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні йому реального покарання в повній мірі не врахував, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті даного кримінального правопорушення, давав правдиві показання, готовий понести справедливе покарання.
Крім того, ОСОБА_8 зазначає про те, що дане кримінальне правопорушення з суб`єктивної сторони є необережним, орган з питань пробації у своїй доповіді визначив, що його виправлення та перевиховання можливо і без позбавлення волі, що він не представляє ніякої небезпеки для суспільства, що ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення невеликий.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 також вказує, що судом не враховано позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка під час судового розгляду не наполягала на призначенні суворого покарання і підтвердила, що він повністю відшкодував їй всі матеріальні збитки, що будь-яких моральних або матеріальних претензій вона не має.
ОСОБА_8 вважає, що суд безпідставно та необгрунтовано не враховував обставиною, яка пом`якшує йому покарання - щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочину, оскільки він на слідстві та в суді давав правдиві свідчення, після ДТП залишився на місці пригоди, на перші виклики з`являвся до слідчого та суду.
Крім того, ОСОБА_8 вказує, що він страждає від серйозних хронічних захворювань (гіпертонічна хвороба II ступінь, цукровий діабет II типу, виразкова хвороба 12-п кишки, хронічний холецистит) потребує кваліфікованого лікування та постійного догляду, що неможливо отримати в місцях позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, провівши судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідження його характеризуючих даних, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 в його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам цієї справи.

В апеляційні скарзі кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив про те, що враховує, що останній характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання визнав добровільне відшкодування ОСОБА_8 завданої шкоди, обставиною, що обтяжує покарання, визнав вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

З таким висновками та доводами, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Положеннями ст. 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання. Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 75 КК України, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, щовідповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_8 вчинив дане кримінальне правопорушення з власної необережності, під впливом алкоголю не зміг впоратись з керуванням автомобілем, у темну пору доби, на заокругленій ділянці дороги, в зимовий період та допустив виїзд за межі проїзної частини, з перекиданням автомобіля, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення, добровільно, ще на початковій стадії розслідування відшкодував потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки в сумі 50000,00 грн., запевнив, що готовий і в подальшому підтримувати сина загиблого товариша, з яким виріс, до повноліття, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, згідно медичних даних страждає тяжкими хронічними хворобами серця та органів травлення, потребує постійного лікування та догляду, проживає та утримує мати похилого віку.

Вказане свідчить про дієве каяття обвинуваченого ОСОБА_8 та бажання виправити ситуацію.

За таких обставин, судом безпідставно не враховано, як пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_8 , оскільки - щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність і повинно бути дієвим.
Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обставину, яка пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 після ДТП надавав пояснення працівникам поліції, залишався на місці пригоди, не змінював та не пошкоджував слідову інформацію та речові докази. Під час допиту в якості підозрюваного надавав детальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, виконував всі свої процесуальні обов`язки, тощо.
Також, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, зокрема що потерпілий є другом обвинуваченого ОСОБА_8 з дитинства, до дорожньо-транспортної пригоди вони разом розпивали спиртні напої, їздили по родичах, тривалий час обвинувачений автомобілем не користувався, а також поведінку ОСОБА_8 , який після дорожньо-транспортної пригоди залишався на місці пригоди та виконував всі свої процесуальні обов`язки.
Колегія суддів, також враховує позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка під час розгляду справи, судом першої інстанції не наполягала на призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільного позову не заявляла.

Крім того, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі, судом першої інстанції не враховано висновок досудової доповіді Вільшанського районного сектору з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, згідно з яким виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання та не врахування всіх обставин кримінального провадження та обставин, що пом`якшують покарання, знайшли своє підтвердження і підлягають врахуванню при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
У зв`язку з наведеним, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду завдану злочином, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху раніше не притягувався, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні мати похилого віку, вчинив злочин з необережності, наявність хронічних захворювань, які потребують постійного таспеціального лікування та догляду, що буде неможливим в місцях позбавлення волі, а саме перебуває на диспансерному обліку у лікаря з діагнозом: гіпертонічна хвороба II ступінь, цукровий діабет II типу, виразкова хвороба 12-п кишки, хронічний холецистит, позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні покарання у виді позбавлення з його реальним відбуванням, висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та конкретні обставини кримінального правопорушення, колегія суддів вважає можливим за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які перелічені вище, пом`якшити призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції основне покарання.

Зокрема колегія суддів вважає, що виправлення таперевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства. За своїм видом і розміром призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для його перевиховання, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним самим, так і іншими особами, відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Разом з цим враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, з урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених ОСОБА_8 порушень Правил безпеки дорожнього руху, колегія суддів вважає що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доцільність застосовування стосовно обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного покарання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року в кримінальному проваджені № 0000007 від 15 січня 2018 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В решті вказаний вирок - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ: ( підписи )

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2