Справа № 171/932/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000325 від 16.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 15.03.2018 року, приблизно о 10.00 годині, водій ОСОБА_4 , перебував на водійському місці в салоні технічно справного автомобілю «ДЄУ ЛАНОС TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився в нерухомому стані поблизу огорожі адміністративної будівлі залізничної станції «Апостолове» в м. Апостолове Дніпропетровської області по вул. Привокзальна, буд №1.

У вищезазначений час та в вищезазначеному місці, водій ОСОБА_4 , не впевнившись в безпеці для інших учасників дорожнього руху та не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, розпочав рух керованого ним автомобілю «ДЄУ ЛАНОС TF69Y» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 заднім ходом, через що стався наїзд задньою частиною автомобілю на пішохода ОСОБА_5 , яка проходила за вищезазначеним автомобілем.

Тим самим ОСОБА_4 грубо порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, в якому вказано, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Невиконання вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 , призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 було заподіяно наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: закритий перелом правої плечової кістки в області шийки зі зміщенням, який виник від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди (автомобільної травми), внаслідок зіткнення автомобілю, що рухався з людиною.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 67 від 24.04.2018 року, дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні/21 добу (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу).

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1-281 від 20.04.2018 року: в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ДЄУ Ланос» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України; в умовах місця пригоди технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля «ДЄУ Ланос» ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України і в нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх; при заданому механізмі пригоди, дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив, що визнає обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, пояснив, що 15.03.2018 року, приблизно о 10.00 годині він перебував в автомобілі «ДЄУ ЛАНОС TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився в адміністративної будівлі залізничної станції «Апостолове» в м. Апостолове Дніпропетровської області по вул.Привокзальна, буд №1. В цей час, не впевнившись що позаду автомобіля немає пішоходів почав рухатися заднім ходом, через що здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , яка проходила позаду автомобіля. З метою надання потерпілій медичної допомоги він відвіз її до лікарні.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_4 відшкодував завдані їй збитки в сумі 5000 грн., зразу після ДТП надав їй допомогу, просила призначити ОСОБА_4 не дуже суворе покарання.

Судом досліджено висновок судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/218 від 20 квітня 2018 року, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ДЄУ Ланос» ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п.10.9. Правил дорожнього руху України. В умовах місця пригоди технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля "ДЄУ Ланос" ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.10.9. Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх. При заданому механізму пригоди дії водія автомобіля "ДЄУ Ланос" ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.9. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди (а.с.33-36 матеріали КП).

Судом досліджено висновок судово-медичної експертизи №67 від 19.04.2018 року відповідно до якого при судово-медичній експертизі виявлено наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: закритий перелом правої плечової кістки в області шийки зі зміщенням, який виник від дії тупого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди (автомобільної травми), внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з людиною; за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я тривалістю понад три тижні/ 21 добу (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу) (а.с.40-42 матеріали КП).

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини його вчинення і не заперечують проти недоцільності дослідження доказів щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів у даному провадженні. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, характеризується за місцем проживання посередньо (а.с.71 матеріали КП), на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (а.с.69-70- матеріали КП), те, що він раніше не судимий (а.с.68- матеріали КП), враховує, думку потерпілої, якій обвинувачений ОСОБА_4 сплатив грошову компенсацію, та яка просить призначити найменш суворе покарання обвинуваченому, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме автомобіль марки «ДЄУ Ланос», державний реєстраційницй номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_4 повернути за належністю власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи у справі в сумі 858 грн. на користь держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1