Справа № 755/3337/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "15" червня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосеменівка, Іванівського району, Херсонської області, громадянина України, офіційно не одруженого, з повною середньою освітою, працюючого за трудовим договором на підприємстві «Фішер», підсобним робочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 27.03.2009 Апеляційним судом м. Севастополя за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, звільнений 25.07.2016 року на підставі ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.07.2016 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 9 місяців 22 дні, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, працюючого «Укресурс трейд Філіп Моріс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , судимого 09.12.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 13.12.2005 року умовно-достроково з не відбутим строком 11 місяців 4 дні; 10.07.2006 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 05.10.2016 року умовно-достроково з не відбутим строком 8 місяців 10 днів., -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2018 року приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_4 з ОСОБА_5 знаходилися по пр-ту Гагаріна № 17 в м. Києві в магазині «Продукти», де побачили раніше невідому їм ОСОБА_6 та у них виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. З цією метою, ОСОБА_4 вступив у попередню змову з ОСОБА_5 , чітко розподіливши між собою злочинні ролі, що проявлялося у тому, що ОСОБА_4 мав відволікати увагу потерпілої ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 мав зірвати у неї з плеча сумку, в якій на їх погляд мали знаходитися речі, що представляють матеріальну цінність.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 вийшов з магазину «Продукти» разом з потерпілою ОСОБА_6 , та направився з нею до будинку АДРЕСА_5 , після чого, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, з метою власного незаконного збагачення, ззаду підбіг ОСОБА_5 та зірвав з плеча потерпілої ОСОБА_6 сумку чорного кольору, вартістю 250 гривень, всередині якої знаходилися особисті речі останньої, а саме: паспорт громадянина України, матеріальної цінності не становить, мобільний телефон марки «Астро» червоно-чорного кольору, вартістю 250 гривень, в якому була сім карта мобільного оператору « ВФ Україна» з № НОМЕР_1 , матеріальної цінності не становить, грошей на рахунку не було, гаманець чорного кольору, вартістю 200 гривень, всередині якого були грошові кошти в розмірі 100 гривень, банківська картка « Приват-банку», на балансі якої було 5 гривень.

В подальшому, виконавши всі дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, але в подальшому, були затримані працівниками поліції.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 755 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому. Просив при призначенні покарання врахувати наявність на утриманні у нього хворої матері та вагітної дружини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому. Просив суд призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі, врахувавши наявність у нього хворого родича-інваліда, яким він опікується, проживаючи у нього на квартирі.

Показання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у відкритому викрадені чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкіх, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив новий злочин перебуваючи на умовно-достроковим терміні за вчинення попереднього злочину, працює за трудовим договором на підприємстві «Фішер», на посаді підсобного робочого, офіційно не одруженого, маючого на утриманні вагітну дружину(підтверджується довідкою) та хвору матір його майновий стан, стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинувачеого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, При цьому враховуючи обставини вчинення правопорушення та дані про особу обвинуваченого стан здоров`я, соціальні зв`язки, а саме наявність на утриманні вагітної співмешканки та хворої матері, щире каяття, суд приходить до висновку про можливість призначити покарання мінімальне покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст.71 КК України, до покарання за даним вироком підлягає частковому приєднанню невідбута частина покарання за вироком Апеляційного суду м. Севастополя від 27.03.2009 року.

Також, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні хворого родича, який потребує постійного догляду, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченго ОСОБА_5 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі. При цьому враховуючи обставини вчинення правопорушення та дані про особу обвинуваченого стан здоров`я, соціальні зв`язки, а саме наявність на утриманні хворого родича - інваліда, якій потребує постійного нагляду, щире каяття, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи розмір покарання обвинуваченим, суд враховує роль кожного з них у вчиненні правопорушення.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК, ст. 71 КК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду м. Севастополя від 27.03.2009 року 1 місяць позбавлення волі, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту затримання під час виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у виді домашнього арешту.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити без змін у виді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: