Ухвала
Іменем України

23 травня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-5615 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 17 листопада 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30 листопада 2009 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, звільнений 23 травня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 22 дні,
за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року вказаний вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 13 вересня 2017 року приблизно о 04.50 год. за попередньою змовою, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу потрапили до балкону на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно намагались викрасти бензинову електростанцію потерпілої ОСОБА_6 , вартістю 42050 грн., проте злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через м`якість. Вважає, що суди не врахували дані про осіб засуджених, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за корисливі злочини. Крім того, прокурор зазначає про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, тому вважає призначене засудженим покарання явно несправедливим через м`якість.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину та кримінально-правова оцінка їх діянь за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо засуджених загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_4 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, не одружений, не працює. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнав щире каяття, а обтяжуючою обставиною рецидив злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, не працює. За відсутності обтяжуючих обставин, суд визнав пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття.
З огляду на це, суд призначивши засудженим покарання у виді арешту в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яке слід відбувати реально. Суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції прокурора, аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3