Справа № 466/1245/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» липня 2018 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, військовослужбовця строкової служби навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», солдата

з метою його приводу для участі в розгляді клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517 від 09 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, -

у с т а н о в и в :

10 липня 2018 року прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зіслався на те, що ОСОБА_4 28.02.2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження строкової військової служби. Цього ж дня, ОСОБА_4 вибув для проходження військової служби у навчально-спортивну базу зимових видів спорту «Тисовець», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Сколе, де наказом командира цієї частини від 28.02.2014 №44 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду водія гаражу цієї військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 07.10.2014 перебуваючи на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону України, самовільно залишив його розташування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, та межами проходження військової служби проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, військовослужбовець навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на строкову військову службу, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 07.10.2014 перебуваючи на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону України, самовільно залишив його розташування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, та межами проходження військової служби проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення Військово-медичного клінічного центру Західного регіону України з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 408 КК України.

14.08.2015 військовою прокуратурою Львівського гарнізону солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є, повідомлення начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону України про самовільне залишення ОСОБА_4 лікувальної установи, а також інші матеріали кримінального провадження, зібрані у ході досудового розслідування.

За місцем проходження військової служби підозрюваний ОСОБА_4 характеризується вкрай негативно. До службових обов`язків відноситься безвідповідально, на зауваження реагує не завжди адекватно та схильний до втеч з військової частини.

З врахуванням того, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, переховується від органів досудового розслідування та суду, слід прийти до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 неможливо, оскільки обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду, з огляду на що, тримання підозрюваного під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку останнього на час досудового слідства та судового розгляду справи.

На адресу суду поступила заява прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 про розгляд справи у його відсутності в якій також зазначає, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання є підставним і підлягає до задоволення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні військової прокуратури Львівського гарнізону перебуває кримінальне провадження №0000517 від 09 квітня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України.

14 серпня 2015 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Постановою прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 від 14 серпня 2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000517 від 09 квітня 2015 року зупинено та оголошено розшук ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, через те, що підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук, місце перебування останнього не відоме і він ухиляється від з`явлення до органу досудового розслідування, з метою забезпечення присутності останнього під час вирішення питання слідчим суддею про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у зв`язку із забезпеченням оперативності та уникнення необґрунтованого затягування досудового розслідування, клопотання слід задовольнити.

Відповідно до ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176, 177, 178, 184, 187, 188, 189, 190 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання задовольнити

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, військовослужбовця строкової служби навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», солдата, з метою приводу його для участі в розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала втрачає законну силу 18 січня 2019 року.

Виконання ухвали доручити прокурору військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1