Справа № 590/908/18
Провадження № 1-кп/590/105/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2018 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

сторони захисту, обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 15.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шатрище Ямпільського району Сумської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, вдови, пенсіонерки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На початку травня 2018 року, ОСОБА_4 , на власному городі домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , виявила дикоростучі рослини коноплі. Маючи умисел на незаконне вирощування рослин роду «Конопель», знаходячись на городі домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно вирощувала 28 рослин «Конопель» по 14 червня 2018 року, тим самим обробляючи ділянку з рослинами «Конопель» шляхом виривання руками чагарників без мети збуту для годування домашньої птиці.

14.06.2018 року близько 17-19 год. працівниками поліції під час огляду городу домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено рослини роду «Конопель» в кількості 28 штук зі стеблами, листям та коріннями, які незаконно вирощувала гр. ОСОБА_4 без мети збуту для годування домашньої птиці.

Згідно висновку експерта № 19/119/7-2/1085е від 19.07.2018 року надані на дослідження двадцять вісім рослин є рослинами роду Коноплі (Cannabis), які містять в своєму складі психотропну речовину тетрагідроканнабінол.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала та надала суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що на початку травня 2018 року вона на власному городі домогосподарства, виявила дикоростучі рослини коноплі. В подальшому вона продовжила вирощувати ці рослини «Конопель» по 14 червня 2018 року, обробляючи ділянку з рослинами «Конопель» вириваючи руками чагарники (бур`яни). 14.06.2018 року працівниками поліції під час огляду городу її домогосподарства, було виявлено та вилучено рослини роду «Конопель» в кількості 28 штук зі стеблами, листям та корінням.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченої суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченої.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч.1 ст.310 КК України, що виразились у незаконному вирощуванні 28 рослин роду «Конопель».

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинила злочин невеликої тяжкості, у вчиненому розкаялась, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.37), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.37), раніше не судима (а.с.38,39), позитивно характеризується за місцем мешкання (а.с34).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.п. 2, 4, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.310 КК України, оскільки наявні декілька обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину із урахуванням особи винної призначене покарання, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Обрана підсудній міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази підлягають знищенню.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, які згідно висновку експерта №19/119/7-2/1085е від 19.07.2018 року складають 715 (сімсот п`ятнадцять) грн., слід покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Матеріальна шкода не завдана.

Керуючись п.п.1, 2, 4, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) ч.1 ст.310 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Долю речових доказів, після набрання вироком законної сили, вирішити наступним чином: 28 рослин роду Коноплі, які упаковані до картонної коробки, яка прошита ниткою, вільні кінці нитки скріплені на паперовій бирці під паперовим талоном з відтиском круглої печатки №4 Ідентифікаційний код НОМЕР_1 , передані до камери зберігання речових доказів Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №19/119/7-2/1085е від 19.07.2018 року в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1