Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/849/18
Провадження № 1-кп/480/201/18
Вирок
Іменем України

31 травня 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовочому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2018 року за № 0000145 з угодою про примирення сторін за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Вознесенськ Миколаївської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої,, офіційно не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України, -
встановив:
25 січня 2018 року у вечірній час, перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння чужим документом, діючи умисно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дій володілець документів не бачить, таємно викрала з гаманця, який знаходився у кишені куртки потерпілого, банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , з метою подальшого використання її в злочинних цілях.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразились у незаконному заволодінні важливим особистим документом ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.
Крім того, дізнавшись ПІН-код банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 ,25 січня 2018 року близько 22:00 години, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 направилася до м. Миколаєва, де умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з банкомату ПАТ КБ "Приватбанк", розташованого по вул. Веселинівській провела операцію транзакції зі зняття коштів в сумі 2750 гривень, які привласнила, в подальшому скориставшись ними на власний розсуд, завдавши матеріальний збиток потерпілому на вищевказану суму.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
08 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000145 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Відповідно до угоди про примирення, потерпілий та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.
ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: за ч.1 ст.185 КК України 240 годин громадських робіт; за ч.3 ст.357 КК України штрафу розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст.ст.473,476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченій та потерпілому.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор підтримав затвердження угоди.
Розглядаючи в порядку ч.5 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно зі ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Так, вчинені ОСОБА_4 злочини, у вчиненні яких вона визнала свою вину, відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє свої права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 5 ст.474 КПК України та наполягає на затвердженні угоди про примирення з потерпілим ОСОБА_5 .
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченою та потерпілим, визначена сторонами угоди про примирення є необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, та визначена з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченою на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про примирення є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
За вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України обвинувачена ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ст.369, ч. 2 ст.373, ст.374, 469, 471, 474, 475 КПК України,суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 08 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000145 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання, а саме: за ч.1 ст.185 КК України 240 годин громадських робіт; за ч.3 ст.357 КК України штрафу розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн 00 коп.
Покарання у виді штрафу та громадських робіт виконувати самостійно.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

31.05.2018