Справа №585/3818/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/295/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/3818/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому до строку попереднього ув`язнення період з 04.03.2004 по 14.03.2009 відповідно ч.5 ст.72 КК України, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи частково його клопотання, не вірно встановив дійсні строки попереднього ув`язнення.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2017 року в порядку часткового задоволення клопотання засудженого на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зараховано до строку попереднього ув`язнення період з 04.03.2004 по 19.02.2008 включно. Своє рішення суд вмотивував тим, що за правилами ч.5 ст.72 КК України має бути врахований лише вище зазначений період, оскільки він відповідно до вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007, залишеного без змін ухвалою Верховного суду України від 19.02.2008, відноситься до попереднього ув`язнення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12.10.2017 засуджений ОСОБА_9 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), у якому просив зарахувати йому період з 04.03.2004 по 14.03.2009 як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007 ОСОБА_9 був засуджений за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.263, ч.2 ст.189, ч.2 ст.147, ч.3 ст.289, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Початком строку відбування покарання було визначено 04.03.2004, тобто фактичне затримання ОСОБА_9 .

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 19.02.2008 вказаний вище вирок у відношенні ОСОБА_9 був залишений без змін і в цей же день набрав законної сили.

Розглянувши клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та задовольнивши його частково, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку, що правила ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) розповсюджуються лише на період з 04.03.2004 по 19.02.2008, оскільки згідно ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

При цьому, у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, період знаходження під вартою з 04.03.2004 по 19.02.2008 включно підлягає зарахуванню ОСОБА_9 як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є необгрунтованими і не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про зарахування іншого періоду знаходження під вартою з 20.02.2008 по 14.03.2009, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт знаходження особи в установах попереднього ув`язнення таких як СІЗО після набрання судовим рішенням законної сили і до моменту доставки її до конкретної установи виконання покарання не свідчить про попереднє ув`язнення цієї особи, внаслідок чого цей термін не включається у строк попереднього ув`язнення та відповідно і не підлягає зарахуванню згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), а сама особа у такому випадку після набрання вироком суду законної сили вважається особою, що розпочала відбувати призначене їй за вироком суду покарання.

На підставі викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4