УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року

м. Київ
справа № 473/2979/16-к

провадження № 51-6791ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року,

встановив:
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, вона буде повернута.

У вказаній ухвалі суду було наголошено, що ОСОБА_4 у касаційній скарзі, зазначаючи про незаконність оскаржуваних судових рішень, вказував на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та не погоджувався із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження,що згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого судом строку засуджений надіслав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу. Проте недоліки, на які йому наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, не усунув.
Так, як убачається із повторної скарги, ОСОБА_4 при обґрунтуванні незаконності оскаржуваних судових рішень, повторно посилається на неповноту судового розгляду й заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених в ст. 438 КПК про, що було наголошено засудженому в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того засуджений, формально посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду, не вказав які конкретно доводи його апеляційної скарги апеляційний суд, в порушення ст. 419 КПК, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3