Справа № 727/8988/18
Провадження № 1-кс/727/3287/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року м.Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна (матеріали кримінального провадження №000685 від 06 грудня 2017 року ),
за участю:

особи у якої вилучено майно - ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Дане клопотання погоджене із прокурором відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 .

Вказує, що 27.08.2018 року на підставі слідчого судді Швченківського районного суду м.Чернівці проведено санкціонований обшук за адресою проживання ОСОБА_4 , а саме в АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено ряд предметів та речей серед яких наявні грошові кошти в сумі 1076 Китайських Юанів, 370 Гонконгських доларів, 170 Євро, 8813 доларів США та 245000 грн.

28.08.2018 року грошові кошти були визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні, так як набуті кримінально протиправним шляхом.

В зв`язку з викладеним, з метою збереження речового доказу та з метою забезпечення подальшої можливої спеціальної конфіскації, просить накласти арешт на дані грошові кошти.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, викладених в ньому та просили його задовольнити.
ОСОБА_4 , адвокати в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, надали сду письмові пояснення, які озвучили в судовому засідання та документи, які підтверджують походження грошових коштів.
Заслухавши доводи слідчого, прокурора, ОСОБА_4 , адвокатів, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 06 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000685 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 361 КК України.

З ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.08.2018 року вбачається, що слідчим було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 з метою виявлення та вилучення технічного та комп`ютерного обладнання за допомогою яких ОСОБА_4 здійснює несанкціоноване втручання в роботу телекомунікаційної мережі ПрАТ «Київстар», сім карток операторів стільникового зв?язку, банківських карток на які ОСОБА_4 надходять грошові кошти здобуті внаслідок вчинення злочину та мобільних терміналів

Під час проведення обшуку від 27.08.2018 року в житлі ОСОБА_4 були вилучені грошові кошти, дозвіл на виявлення яких та вилучення не був наданий суддею слідчим.

З копії постанови старшого слідчого ОСОБА_3 від 28.08.2018 року встановлено, що вищезазначені грошові кошти визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Частиною першою ст.. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, до яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
П.2 ч.2 та ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч.2 та ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно ст. 173 КПК України ч.1, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього кодексу.
Частиною 3 цієї статті встановлено, що відмова або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.
Європейських суд з прав людини неоноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ( рішення Іатрідіс проти Греції). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права, що включає свободу від свавілля( рішення Антріш проти Франції від 22.09.1994 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити « справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. . Даних про те, що грошові кошти, які були виявлені в помешканні ОСОБА_4 були набуті незаконним шляхом, у матеріалах клопотання немає.

Натомість у судовому засіданні ОСОБА_4 та його адвокати, надали документи на підтвердження правомірності походження грошових коштів, а саме договір купівлі продажу, згідно якого ОСОБА_4 продав квартиру, декларацію про його доходи, як приватного підприємця, банківські документи, згідно яких ОСОБА_4 зняв грошові кошти з свого депозитного рахунку.

Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 був допитаний слідчим 31.08.2018 року в якості свідка та ним було також надані пояснення щодо походження грошових коштів, будь-яких інших речей або документів, які б давали підстави припускати про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення під час обшуку виявлено не було.

Як вбачається з договору купівлі-продажу, банківських роздруківок по особовому рахунку, документів, які підтверджуєть підприємницьку діяльність, ОСОБА_4 є законним володільцем грошових коштів. А тому правові підстави вважати, що грошові кошти відповідає критеріям ст. 98 КПК України відсутні. Відповідно і не має підстав вважати, що він підлягатиме спеціальній конфіскації.
Позбавлення ОСОБА_4 , як власника, права володіти, розпоряджатись та користуватись грошовими коштами за відсутності відомостей про те, що вони причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в даному випадку призвело б до незаконного обмеження їх прав як власника, користувача.
Визнання грошових коштів речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, само по собі, не може бути достатньою підставою для накладення арешту них.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що слідчим та прокурором не доведено, що ОСОБА_4 причетний до кримінального правопорушення, вважаю, що в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 172-173, 309 КПК України, слідчий суддя-
УХВАЛИВ:

В клопотанні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна (матеріали кримінального провадження №000685 від 06 грудня 2017 року ) відмовити. .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1