Справа №463/4608/18
Провадження №1-кс/463/1406/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2018 року Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб прокуратури Львівської області,
в с т а н о в и в :

в провадження слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 поступила скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей в ЄРДР.
Слідчим суддею ОСОБА_4 заявлено самовідвід від розгляду вказаної скарги з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник подав заяву про злочин, який, на його думку, вчинено посадовими особами прокуратури та Личаківського ВП під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000435 від 18.02.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 350 КК України. Дане кримінальне провадження перебуває на розгляді судді ОСОБА_4 , а відтак слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 76 КПК України, вона не вправі розглядати скаргу ОСОБА_3 подану ним на бездіяльність службових осіб прокуратури Львівської області.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про самовідвід підтримав в повному обсязі.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без участі сторін, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.
Оглянувши матеріали скарги та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного.
У відповідності до ч.1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої,апеляційної і касаційної інстанції.
З матеріалів скарги та заяви про самовідвід вбачається, що скаржником у даній скарзі є ОСОБА_3 який є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000435 від 18.02.2017 року, яке перебуває на розгляді у судді ОСОБА_4 , а відтак виходячи з вимог ст. 76 ч.1 КПК України і в протилежному випадку, якщо суддя бере участь у розгляді кримінального провадження, він не вправві брати участь під час досудового розслідування як слідчий суддя.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, суддя приходить до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 слід задовольнити.
Керуючись, ст.ст. 76, 80, 81 КПК України, -
п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб прокуратури Львівської області (провадження №1-кс/463/1406/18)

Слідчий суддя: ОСОБА_1