Вирок

Іменем України

19.09.2018 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 19 вересня 2017 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гірник, Сокальського району Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця за контрактом, гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно- штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно- штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , «старшого солдат», учасника АТО,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

Сторона обвинувачення- прокурори військової прокуратури Хмельницького гарнізону:

ОСОБА_4

ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2016 року ОСОБА_3 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України на термін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Наказом командира військової частини- польова пошта НОМЕР_1 № 69 від 25 березня 2016 року зарахований до списків особливого складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно- штурмового батальону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

31 серпня 2016 року близько 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 самовільно без дозволу командування залишив розташування військової частини- польова пошта НОМЕР_1 за місцем дислокації ( АДРЕСА_3 ), в умовах особливого періоду та до 08 год. 00 хв., 01 жовтня 2016 року, тобто до моменту повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Дані дії ОСОБА_3 органами досудового слідства та процесуальним прокурором кваліфіковані, як вчинення самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав та пояснив, що наміру покидати військову частину на зовсім у нього не було . Залишення ним військової частини було викликано сімейними обставинами. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати та застосувати до нього Закон України « Про амністію».
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування до підсудного акту амністії заперечень не мав.

У зв`язку із визнанням обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, суд виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників процесу вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених матеріалів кримінального провадження, в частині тих, що надані прокурором, суд вважає, що прокурором доведено той факт, що солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним по мобілізації, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом - тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_3 в період з 31 серпня 2016 року по 01 жовтня 2016 року, а кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 407 КК України, правильною.
Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого. Суд також приймає до уваги, що на даний час ОСОБА_3 продовжує проходити військову службу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння органам досудового слідства у розкритті даного злочину.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи підсудного, суд приходить до переконання, що покарання підсудному слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі.

За наведених вище пом`якшуючих обставин, суд також приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений підпадає під дію вказаного Закону України, зважаючи на те, що він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України та є учасником АТО. У ОСОБА_3 на утриманні двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , виданих 20 лютого 2013 року (повторно) ( ас.63,64). Обвинувачений не відноситься до осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 цього Закону.

За таких обставин, до ОСОБА_3 може бути застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році» .

Речові докази по справі та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85,86 КК України, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого від призначеного покарання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 19 жовтня 2018 року.
Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_6