Є. у. № 366/1438/18
Провадження № 1-кп/366/12/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

(секретар судового засідання ОСОБА_2 ),

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000189 від 11.05.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Володарка Поліського району Київської області, освіта середня, працює у ПП «Романюк Ю.М.», українець, громадянин України, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 15.04.2018 року приблизно о 16 год., знаходячись поблизу ставку, що розташований в с. Вовчків Поліського району Київської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які у нього склались з ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настанні, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком лівої руки по обличчю, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді забійної рани параорбітальної області справа, параорбітальної гематоми справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться наступними доказами:

показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому визнав, проте, зазначив, що зробив це захищаючись. Його показання щодо обставин події зводяться до наступного: в той день, 15.04.2018 року, він разом з ОСОБА_6 був на рибалці на місцевому ставку в с. Вовчків. В цей час їхала ОСОБА_7 , яка задала питання ОСОБА_8 : про те, де його квартирантка. Він, ОСОБА_5 , знаючи, що ОСОБА_7 весь час ревнує свого чоловіка (потерпілого) до цієї жінки, про що знає все село, «в шутку» відповів: «Нема дяді ОСОБА_9 , нема і Вєри». Через деякий час приїхав на повозці потерпілий, став щось запитувати у ОСОБА_10 . За ним слідом прибігла ОСОБА_7 , яка стала з ним (обвинуваченим) сваритись. В цей час потерпілий відійшов від ОСОБА_11 і кинувся до нього, бажаючи вдарити. Тоді, захищаючись (відбиваючи його руку), він рукою, випадково вдарив один раз потерпілого в обличчя (під око). Більше його не бив. А потерпілий ще хотів якимось крюком, що був на возі, його навернути. Тоді він сів на велосипед та поїхав додому, сказавши: «Будете тверезим розберемося». Умисно він потерпілого не бив. Цивільний позов, заявлений прокурором визнає. У наслідках свого удару щиро розкаюється.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , дані ним у судовому засіданні і зводяться до наступного: 15.04.2018 року він був у кума (вивозили сміття). Тут приїхала дружина ОСОБА_7 , і стала скаржитись, що ОСОБА_12 (обвинувачений) знов шуткує, знущаючись на їх сім`єю. Чоловік сказав: «Поїду розберусь, яке йому діло до нашої сім`ї». Коли приїхав до ставка, говорив і з ОСОБА_6 , і з ОСОБА_5 , питаючи у нього скільки це буде продовжуватися, чого він лізе до їх сім`ї. Тут обвинувачений його вдарив, від удару він майже впав, а коли став розпрямлятися, знову отримав удар в обличчя. Він пропонував обвинуваченому, сплатити йому 6000 грн. в рахунок відшкодування неотриманої заробітної плати за час перебування в лікарні, щоб закрити справу, але той не погодився.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні дала показання про те, що 15.04.2018 року вона поверталась додому з місцевого кладовища. Біля ставка побачила обвинуваченого разом з ОСОБА_6 . Тоді вона задала питання ОСОБА_13 про те, де його квартирантка. ОСОБА_5 , хоча вона зверталась не до нього, відповів: «Нема дяді ОСОБА_9 , нема і Вєри». Про цей випадок вона відразу розповіла чоловіку потерпілому ОСОБА_4 , і той поїхав конем з возом до ставка. Вона за ним. Біля ставка, коли чоловік став з*ясовувати стосунки з обвинуваченим останній двічі вдарив його у обличчя кулаком. Після отриманих тілесних ушкоджень чоловіка повезли в лікарню. Наклали два шви. Він там перебував кілька днів.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , які, щодо початку конфлікту, є аналогічними показанням обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 . Проте, він, як і обвинувачений, стверджує, що останній наніс лише один удар в обличчя потерпілого.

- витягом з ЄРДР від 11.05.2018 року за повідомленням про факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ОСОБА_4 ;

- рапортом інспектора СРПП №4 Іванківського ВП від 10.05.2018 року про ту ж подію;

- заявою ОСОБА_4 з проханням притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності від 11.05.2018 року;

- протоколом огляду місця події від 24.05.2018 року з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку біля ставку в с. Вовчків, де сталася зазначена вище подія;

- клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення експертизи від 21.05.2018 року;

- висновком експерта № 27/Э від 24-25.05.2018 року , відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження: забійної рани параорбітальної області справа, параорбітальної гематоми справа, які могли утворитися 15.04.2018 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я . Могли утворитися не менш ніж від двох ударів. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, потерпілий у момент отримання тілесних ушкоджень, знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні.

Суд критично ставить до показань свідка ОСОБА_15 щодо нанесення обвинуваченим потерпілому лише одного удару, оскільки це спростовується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_7 , які підтверджені протоколами проведення слідчого експерименту за їх участю, та зазначеним вище висновком експерта, в якому чітко зазначено, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися не менш ніж від двох ударів. Позицію обвинуваченого, який стверджує, що наніс випадково лише один удар з тих же причин суд розцінює як обраний спосіб захисту.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем свого постійного проживання характеризується як схильний до вживання спиртних напоїв, та такий, що у громадських місцях висловлюється ненормативною лексикою. Він раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину ( 1 рік 4 місяці).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання, не виявлено.

Обираючи покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, які кримінальним законом віднесено до категорії невеликої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання (щире каяття), відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий.

Суд, з урахуванням викладеного вище вважає, що йому слід обрати покарання в межах санкції ст. 125 ч.2 КК України у виді штрафу.

Заявлений прокурором цивільний позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 1206 ЦК України «особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину».

У п.п. 3 - 6 Постанови від 7 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» Пленум ВСУ роз`яснив, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.
З довідки Красятицької ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні 4 ліжкодні ( з 15 по 18 квітня 2018 року), і вартість лікування склала 1786,68 грн. Відповідно саме ця сума має бути стягнута з обвинуваченого.

Потерпілим цивільний позов потерпілим не подавався.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 367-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і обрати йому міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов по справі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ) на користь управління фінансів Поліської районної державної адміністрації 1786 (одну тисячу сімсот вісімдесят шість) грн. 68 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не подана. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Прокурору та обвинуваченому копія вручається негайно після проголошення.

Суддя