Справа №567/101/15-к
У Х В А Л А

31.08.2018 року Здолбунівський районним суд Рівненської області
у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
за участю скаржника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Здолбунівського районного суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 від 02.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000454 від 21.10.2014 року ,-
В С Т А Н О В И В:

До Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 від 02.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000454 від 21.10.2014 року.
В обґрунтування своїх вимог скаржник вказує, що постанова слідчого про закриття провадження є неправомірною , не вмотивованою та не обґрунтованою. Скаржник вважає , що працівники поліції не повно встановили обставини по кримінальному провадженню та сприяють ухиленню осіб, які вчинили правопорушення від відповідальності , породжують відчуття безкарності, непокори та не поваги до влади. В даному конкретному випадку скаржником зазначається, що ОСОБА_7 проігнорував виклик до поліції та відкрито відмовився від отримання повістки, про те слідчим не вжито будь яких заходів для виконання ОСОБА_7 обов`язків свідка встановлених ч.2 ст.66 КПК України. Такі дії слідчого вважає суперечать поняттю встановлення істини у справі.Зокрема вважає, що слідчий в порушення вимог ст. 63 Конституції України прмйняв відмову ОСОБА_7 від давання будь яких показів, вважає таку відмову з боку ОСОБА_7 безпідставною, так як останього було попереджено за ст.385 КК України та ознайомлено з правами свідка,а тому просить оскаржувану постанову скасувати.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які викладені у ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі у її задоволенні просив відмовити посилаючись на те,що висновок слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 правопорушення передбаченого ч.1 ст.385 КК України є законним та обгрунтованим.
Вивчивши доводи скарги, з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення скаржника , думку прокурора, а також слідчого дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000457 від 21.10.2014 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку:
п.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
За змістом ч.5 ст.110 КПК України обгрунтованість рішення /постанови/, яке прийняли прокурор та слідчий,повинна знайти відображення в його мотивуванні,постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою,її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.
Слідчий в судовому засіданні заперечив обставинам. Які зазначені у скарзі та пояснив, що в даному випадку діяв згідно вимог кримінально процесуального закону та Конституції України.
Дослідивши матеріали за скаргою та кримінальне провадження №0000457 , вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
02.07.2018 р. слідчим СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 4 ст.284 КПК України , слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини 1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.
Як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, слідчим під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження дані вимоги закону були дотримані.
Під час проведення перевірки обставин, на які посилається особа, яка подала скаргу, встановлено, що слідчим, у відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КПК України всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, був наданий аналіз тих обставин, проведено значний і достатній обсяг слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, проаналізовано відповідні зібрані матеріали, надано їм належну правову оцінку.
Зі змісту скарги ОСОБА_3 вбачається не згода скаржника з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, так як висновок слідчого не узгоджується із положеннями п.1-2 ч.2 ст. 66, ч.3,4 ст. 96 КПК України. Крім того скаржник зазначає, що слідчим не вжито ніяких заходів для виконання ОСОБА_7 обов`язків свідка встановлених ч. 2 ст.66 КПК України .
Зокрема скаржник не погоджується із прийняттям слідчим від свідка ОСОБА_7 відмови від давання будь яких показів в порядку встановленому ст. 63 Конституції України.
З огляду на викладене судом перевірені матеріали кримінального провадження від 21.10.2014 року, заслухані учасники судового розгляду, якими надана оцінка процесуального рішення слідчого про закриття провадження у справі. Суд не погоджується з мотивами викладеними у скарзі вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права на порушення, яких скаржник посилається у скарзі.
У постанові про закриття провадження слід вказати, яку саме з підстав і чому застосовано у цьому випадку. Повнота і чіткість мотивування мають результатом те, що всі рішення, викладені в резулятивній частині постанови про закриття провадження, логічно випливають із її мотивувальної частини. Важливою властивістю постанови про закриття кримінального провадження є логічність послідовність, відсутність суперечностей.
Так судом встановлено, що слідчим дотримано усіх вимог КПК пов`заних із обов`язками свідка у кримінальному провадженні в тому числі щодо прибуття в органи досудового розслідування для надання правдивих показань. Дане переконання грунтується на матеріалах кримінального провадження, як за №0000457 за ч.1 ст. 385 КК України так і за №000064 за ч.1ст. 190 КК України де скаржник є потерпілим у справі.
Висновок слідчого покладений в основу постанови про закриття провадження на думку суду є обгрунтованим та логічним на підставі аналізу зібраних у кримінальному провадженні доказів. Таким чином досудовим розслідуванням об`єктивно встановлено відсутність сукупності належних доказів, які б підтверджували факт не законної відмови свідка від давання показань, та як наслідок встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, поркурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, овіють кожний доказ з точки зору незалежності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв »язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Слід зазначити, що скаржником ОСОБА_3 в розпорядження слідчого додаткових доказів, які б підлягали дослідженню не представлено, клопотань про проведення додаткових слідчих дій з метою усунення недоліків, які зазначені у скарзі в тому числі ухилення особи, яка вчинила правопорушення від відповідальності та породжують відчуття безкарності, непокори та не поваги до влади у справі не надходило . Дана позиція була підтверджена скаржником у судовому засіданні.
Щодо відмови давання будь яких показів ОСОБА_7 в порядку встановленому ст. 63 Конституції України:
-завданням кримінального провадження згідно ст.2КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав,свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб , кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана не обгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В ст.63 Конституції України закріплено, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законом.
Не несе відповідальності особа і за відмову давати показання щодо себе, оскільки це частина її права на захист від підозри або обвинувачення у вчиненні злочину.
Суд, прокурор,слідчий, особа, яка проводить дізнання зобов`язані роз`яснити /в даному випадку/ свідку їх права, що випливають з положень ч.1 ст.63 Конституції України і забезпечити можливість здійснення цих прав. Державні органи , що ведуть процес, не вправі домагатися показань від осіб, які беруть участь у справі і використовують своє право на імунітету свідка, шляхом насильства, погроз та інших незаконних заходів.
Згідно ч.3 ст. 18 КПК України жодна особа неможе бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами сім`ї кримінального правопорушення.
Право особи не свідчити проти самого себе, членів сім`ї та близьких родичівприпускає не лише відмову від дачі показань, що мають прямо інкримінуючий характенр, а й поширюються на відомості про будь-які інші факти, що можуть прямо чи побічно, бехпосередньо чи опосередковано бутим використані проти інтересів зацікавлених осіб, а також містить право на відмову від надання прокурору, органам досудового розслідування, слідчому судді або суду інших доказів.
-закріплючи права осіб у кримінальному провадженні закон зазначає, що підозрюваний, обвинувачений має право давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який інший момент відмовитися їх давати/п.5 ч.3.ст. 42 КПК/.
Свідок має право відмовитися давати показання щодо себе, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення/п.3 ч.1 ст. 66 КПК/.
Вищезазначені положення та правові норми закріплені у відповідних законах України, зокрема Конституції , рішеннях ЄСПЛ тому обов`язкові для застосування при постановленні судових рішень.
За таких обставин, враховуючи, що підстави для скасування постанови про закриття провадження відсутні у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.101,303-307 КПК України ,-
У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 від 02.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000454 від 21.10.2014 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1