Провадження №1-кп/761/683/2018
В И Р О К
іменем України

26 квітня 2018 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 квітня 2017 року за № 0004341) по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10 жовтня 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, засудженою до покарання у виді громадських робіт, вчинив ухилення від відбування цього покарання за наступних обставин.

Так, 10 жовтня 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком сто годин.

Далі, 13 грудня 2016 року, після набрання вказаним вироком законної сили, працівниками Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі служба пробації) обвинуваченого ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання, при цьому видано направлення до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва, згідно якого він мав приступити до відбування згаданого покарання з 15 грудня 2016 року, однак останній до вказаної організації для відбування покарання не з`явився.

Пізніше, 10 березня 2017 року працівниками служби пробації, на підставі ст. 40 КВК України, обвинуваченого ОСОБА_4 повторно попереджено про кримінальну відповідальність у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, однак останній, незважаючи на неодноразові виклики та попередження, до встановленого місця виконання суспільно корисної праці без поважних причин не з`явився.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що 10 жовтня 2016 року його було засуджено до покарання у виді громадських робіт строком сто годин, після чого 13 грудня 2016 року йому працівники служби пробації, роз`яснивши порядок відбування покарання, видали направлення до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва, згідно якого він мав приступити до відбування згаданого покарання з 15 грудня 2016 року, однак через різні причини неповажного характеру до відбування цього покарання він не приступив.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

В той же час, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд також бере до уваги і визнає обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання скарг не отримував, а тому на думку суду, є можливість обмежитись йому мінімальним розміром обраного покарання, яке передбачене в санкції ч. 2 ст. 389 КК України, проте, зважаючи на наявність обставини щодо рецидиву злочинів, таке покарання має бути найбільш суворе, тобто обмеження волі.

Крім того, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 не відбув покарання, призначене 10 жовтня 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва у виді громадських робіт строком сто годин, тому, згідно ст. 71, 72 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вказаним вироком, з урахуванням того, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 сам в судовому засіданні негативно оцінив власну злочинну поведінку, пояснивши, що окремі проблеми із законом в нього почались через сімейні обставини, які на даний час були вирішені, і в подальшому пообіцяв не порушувати закон, завіривши суд щодо недопустимості будь-яких протиправних проявів в майбутньому зі свого боку, а також враховуючи і те, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які б прямо вказували на неможливість соціалізації останнього в частині неухильного дотримання загальновизнаних правил і норм поведінки в умовах не ізоляції від суспільства, на переконання суду, в даному конкретному випадку є можливість його виправлення без відбування покарання, і тому по відношенню до нього застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді одного року і десяти днів обмеження волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1