Справа № 755/6016/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0012175 від 13 серпня 2015 року, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого слюсарем-ремонтником у АТП №11410, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 13 серпня 2015 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, знаходячись на пляжі озера «Тельбін» зі сторони будинку №3 по вулиці Шумського в м.Києві, помітив на покривалі ОСОБА_5 , яка відпочивала на пляжі вищезазначеного озера, сумку останньої з особистими речами, при цьому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме речей, які знаходились в сумці ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшов до місця відпочинку ОСОБА_5 та відкрито заволодів сумкою, в якій знаходився мобільний телефон марки «Blackberry Z 10» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 10 000 гривень, в якому знаходилась сім карта «МТС», вартістю 60 гривень, на рахунку якої було 20 гривень, що належав ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальну шкоду у розмірі 10 080 гривень 00 копійок.

Діючи далі, ОСОБА_4 дістав з сумки мобільний телефон марки «Blackberry Z 10» білого кольору, що належить ОСОБА_5 пройшов на відстань приблизно два метри в напрямку проїзної частини по вулиці Шумського в м.Києві. Однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілою ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 13 серпня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, він знаходився на озері «Тельбін» в м.Києві та звернув увагу на сумку на покривалі, що належала, як виявилось в подальшому ОСОБА_5 , при цьому вирішив викрасти майно із даної сумки. З цією метою, він підійшов до ОСОБА_5 та відкрито викрав сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Blackberry Z 10», після чого, дістав з сумки мобільний телефон та пройшов на відстань приблизно два метри в напрямку проїзної частини, однак злочин до кінця не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілою ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 .

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні та вартістю викраденого майна, що зазначена в обвинувальному акті, згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював, послався на те, що викрадене майно потерпілій повернуто.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколів огляду місця події про вилучення у ОСОБА_4 викраденого майна, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працює, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілій повернуто, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального характера.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненного ОСОБА_4 злочину, який відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який працює, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілій повернуто, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального характера, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Речові докази: мобільний телефон марки «Blackberry Z 10» ІМЕІ НОМЕР_1 , що належать потерпілій ОСОБА_5 та передані останній на зберігання під розписку, слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_7 .
Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді особистого зобов`язання та покладені на нього обов`язки залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон марки «Blackberry Z 10» ІМЕІ НОМЕР_1 , що належать потерпілій ОСОБА_5 та передані останній на зберігання під розписку, слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_7 .

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: