Справа № 587/36/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Сумського РС СМРВ з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання та особової справи № 17/2016 щодо ОСОБА_5 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Сад, Сумського району, Сумської області, з середньою освітою, офіційно неодруженого, непрацюючого, перебуває на обліку в наркодиспансері, засудженого вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12.02.2016 року за ч.2 ст.186 КК України до 5-ти років позбавлення волі з випробуванням, з трьохрічним іспитовим строком і обмеженнями, передбаченими ст. 76 КК України, -
До Сумського районного суду Сумської області звернувся з клопотанням начальник Сумського районного сектору Сумського міськрайонного відділу уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністрества юстиції підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленням для відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України ОСОБА_5 . Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від цього покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки. Під час іспитового строку засуджений на шлях виправлення не став, систематично вчиняв правопорушення, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому йому роз`яснювали про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Вважає, що його виправлення та ресоціалізація неможливі без ізоляції від суспільства.
В судовому засіданні ОСОБА_4 дане клопотання підтримав в повному обсязі і просив його задовольнити.
Прокурор вважала, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення даного клопотання, вважав, що воно є незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначив, що адміністративні правопорушення не вчиняв, і всі вони є сфальсифіковані працівниками поліції, оскільки вони до нього упереджено відносяться.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що всі адміністративні правопорушення є незначними. Крім того, вказав, що відповідно до ст. 39 КУпАП ОСОБА_5 вважається особою, що не був підданий адміністративному стягненню, оскільки з останнього правопорушення минуло майже півтора роки.
Суд, вислухавши начальника Сумського РС СМРВ з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_4 , прокурора, засудженого, його захисника, свідків, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2016 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від цього покарання з випробуванням, з трьохрічним іспитовим строком. Засудженого ОСОБА_5 зобов`язано, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи по місцю проживання для реєстрації (а.о.с. 3-4).
Згідно повідомлення про постановку на облік кримінально - виконавчої інспекції ОСОБА_5 поставлено на облік Сумським районним відділом кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Сумській області 06 травня 2016 року (а.о.с. 12)
Відповідно до підписки від 17 травня 2016 року ОСОБА_5 роз`яснені обов`язки передбачені ч. 3 ст. 164 КВК України та він попереджений про відповідальність у разі ухилення від покладених обов`язків або систематичного порушення громадського порядку (а.о.с 14).
Після набрання вироком законної сили ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.
Так, постановою Сумського районного суду Сумської від 15 вересня 2016 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.1732 КУпАП і накладено стягнення у вигляді громадських робіт строком 30 годин (а.о.с. 68)
Постановою т.в.о. начальника Сумського РВП ГУНП в Сумській області від 08 листопада 2016 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.о.с. 72).
Крім того, постановою Сумського районного суду Сумської від 20 вересня 2016 року ОСОБА_5 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від відбування покарання за адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 1732 КУпАП (а.о.с. 69).
Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та пояснень самого ОСОБА_5 , які вказали, що він не вчиняв адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Так, як стало відомо в судовому засіданні з пояснень самого засудженого ОСОБА_5 жодна з постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності ним оскаржені не були, а навпаки, накладене на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт ним було добровільно відпрацьовано.
Крім того, суд не бере до уваги твердження захисника ОСОБА_6 щодо того, що відповідно до ст. 39 КУпАП ОСОБА_5 вважається особою, що не був підданий адміністративному стягненню, оскільки з останнього правопорушення минуло майже півтора роки, так як будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 не притягувався до адміністративної відповідальності останні півтора року до суду не подано.
Разом з тим, суд вважає, що клопотання начальника Сумського районного сектору Сумського міськрайонного відділу уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністрества юстиції підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 є безпідставним.
Так, згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, судам роз`яснено, що згідно з ч. 2ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені. У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда. У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Відповідно до п.п. 5.2, 5.3, 5.4 п. 5 розділу ІV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань (далі Інструкція), затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року № 270/1560,5.2. якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання; якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання; невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).
Проте під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 тільки двічі притягувався до адміністративної відповідальності, а відносно одного адміністративного правопорушення звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю.
Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи (а.о.с. 63-65) попередження засудженого ОСОБА_5 щодо можливості скасування звільнення від відбування покарання і направлення його для відбування призначеного судом покарання не співпадає з датами винесення постанов.
Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п.п.29-30).
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Як передбачено ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь.
Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)
Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Враховуючи вищевикладене, з огляду на не доведення належно вчиненого щодо ОСОБА_5 застереження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання, ненадання належних і допустимих доказів трьох та більше випадків притягнення до адміністративної відповідальності, численні неточності у датах вчинюваних органом з питань пробації дій щодо ОСОБА_5 , суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення подання.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 75,76,78 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 165,166 КВК України, суд, -
У задоволенні подання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1