Кримінальне провадження № 274/2487/13-к
Провадження №1-кп/0274/5/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 ,

представника потерпілого. . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8 ,

захисників . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бердичеві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 18.10.2002 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 187 ч. 3, 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавленням волі з конфіскацією майна; 2) 29.09.2003 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 391, 71 КК України до 4 років позбавленням волі; 3) 10.06.2010 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 296 ч. 4 КК України до 3 років позбавленням волі, звільнився 05.12.2012 р. по відбуттю строку покарання,
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 263 ч. 1, 263 ч. 2, 189 ч. 2, 296 ч. 4 КК України,-
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :

10.02.2013 року, о 04 год., у ОСОБА_11 , який перебував у кафе «Магія Ночі», розташованому по вул. К.Лібкнехта в м. Бердичеві, працівниками міліції було виявлено та вилучено ніж, який відповідно до висновку експерта № 69 є холодною зброєю та є різновидом колюче-ріжучої клинкової холодної зброї - ножем мисливським загального призначення, а також 14 патронів, які, згідно висновку експерта № 1/280 від 28.02.2013 року, відносяться до категорії боєприпасів, та які ОСОБА_11 зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
27.08.2013 р., близько 12 годин 30 хвилин, ОСОБА_11 , вступивши у попередню змову з ОСОБА_12 та маючи намір на незаконне вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, прибули на територію столярного цеху, що по АДРЕСА_4 , де діючи спільно, відповідно до раніше обговореного та узгодженого плану, погрожуючи насильством, незаконно вимагали у ОСОБА_7 передати їм грошові кошти в сумі 2000 американських доларів.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12.09.2013 р. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знову приїжджали до ОСОБА_7 на територію поблизу столярного цеху, розташованого за вищевказаною адресою, погрожували насильством та незаконно вимагали передати їм грошові кошти у зазначеній сумі.

Також, ОСОБА_12 , діючи в рамках попередньої злочинної змови з ОСОБА_11 , в період часу з 27.08.2013 р. по 24.09.2013 р. неодноразово телефонував з власного мобільного телефону за номером НОМЕР_1 на мобільний телефон ОСОБА_7 за номером НОМЕР_2 , вимагаючи сплати грошових коштів, погрожуючи йому при цьому застосуванням насильства.

24.09.2013 р., близько 17 години 30 хвилин, діючи відповідно до попередньої домовленості із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та з ОСОБА_12 прибули на територію, розташовану поблизу столярного цеху за адресою: АДРЕСА_4 , де знову незаконно вимагали у потерпілого передачі їм грошових коштів у сумі 2000 американських доларів, та після отримання частини грошових коштів у сумі 2000 гривень від ОСОБА_7 , були затримані співробітниками міліції на місці вчинення злочину.

05.08.2016 р., о 01-й годині 14 хвилин, ОСОБА_11 прийшов до зупинки транспортного засобу «Автопарк», розташованої за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, 68а, де на той час пили каву ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлена слідством особа. Ведучи себе нахабно та зухвало, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, та діючи з власної ініціативи, ОСОБА_11 вчинив сварку із ОСОБА_15 Намагаючись припинити хуліганські дії ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали його заспокоювати. Тоді ОСОБА_11 , діючи зухвало та вперто, не припиняючи свої хуліганські дії, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, маючи при собі невстановлену слідством та незареєстровану вогнепальну зброю, споряджену патронами невстановленої марки, безпричинно наставив її в напрямку ОСОБА_13 та почав погрожувати останньому. В цей час ОСОБА_14 , намагаючись припинити злочинні дії ОСОБА_11 , підбіг до останнього та хотів забрати у нього вогнепальну зброю. Тоді ОСОБА_11 здійснив один постріл із зброї та попав ОСОБА_14 у ліву стопу, заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення лівої стопи.
В ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у незаконному зберіганні холодної зброї спочатку визнав частково, винуватість у зберіганні бойових припасів заперечив. По вказаним фактам повідомив, що в лютому 2013 року він прийшов у кафе „Магія ночі пограти в більярд. При собі у нього був ніж, який він придбав у подарунок іншій людині. Йдучи до більярдного столу, вказаний ніж він передав офіціантам, які знаходились за баром та попросив потримати у себе, для того, щоб він його не згубив. Після того, як він почав грати, до нього підійшли троє чоловіків вдягнених у цивільне та попросили його вийти у коридор поспілкуватись. Він погодився та коли виходив у коридор, назустріч йому в приміщення кафе забігло близько восьми людей у міліцейській формі, які нічого не пояснюючи схопили його, одягнули наручники та поклали його обличчям на більярдний стіл. При цьому одразу почали шукати у нього ніж. Так як ножа у нього працівники міліції не знайшли, почали запитувати про нього у офіціантів. Саме у них цей ніж і вилучили. Будь-яких патронів у нього не було. Їх поклав йому у праву кишеню піджака один з молодих чоловіків одягнених у цивільний одяг та присутніх під час його затримання, коли інші працівники міліції утримували його на більярдному столі. Одразу після цього, патрони у нього з кишені були вилучені та описані за участю понятих.
Факт вимагання передачі чужого майна, а саме майна потерпілого ОСОБА_7 , як обвинувачений ОСОБА_11 так і обвинувачений ОСОБА_12 , спочатку також заперечили.
В ході подальшого розгляду справи позицію захисту обвинувачені змінили. Свою винуватість у скоєнні інкримінованих діянь як обвинувачений ОСОБА_11 так і обвинувачений ОСОБА_12 визнали повністю. Суду повідомили, що насправді все відбувалось саме так, як вказано у обвинувальних висновках, в тому числі і по факту вчинення ОСОБА_11 хуліганства. Вказані у обвинуваченні обставини скоєння злочинів відповідають дійсності.
Окрім повного визнання своєї вини самими обвинуваченим, їх винуватість у скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України, а саме вимаганні передачі майна потерпілого ОСОБА_7 , стверджується також наступними дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в ході судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що 27.08.2013 р. він, як завжди знаходився на роботі: у столярному цеху розташованому у с. Мирному, Бердичівського району. Відразу після обідньої перерви, до нього у цех завітали ОСОБА_16 , який являється племінником вітчима його жінки, та раніше йому не знайомі обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .. В ході розмови останні стали вимагати у нього оплату за проживання у домі батьків ОСОБА_17 у розмірі двох тисяч доларів. Зі свого боку він пояснював, що таких домовленостей із родиною ОСОБА_17 у нього на час проживання у будинку не було, із нього вимагалась лише оплата комунальних послуг і утримання будинку у належному стані. Коли ж він сказав, що таких грошей у нього в будь-якому разі немає, ОСОБА_12 запропонував йому допомогу у оформленні кредиту на вказану суму та повернення ним, таким чином, боргу. Після цього хлопці дали йому два тижні на пошук грошей, залишили номер телефону ОСОБА_18 та поїхали.
У цей же день він розповів про те, що сталося своїй дружині та поїхав до її вітчима ОСОБА_19 , дядька ОСОБА_18 . Для того, щоб розібратися у ситуації, вітчим дружини їздив у м. Бердичів, де спілкувався із своєю сестрою ОСОБА_20 , яка пообіцяла поговорити з даного приводу із їх братом ОСОБА_21 , батьком ОСОБА_22 . Також вітчим їздив додому до ОСОБА_18 , однак останнього вдома не застав. Там була лише його дружина, яка про дану ситуацію нічого не знала.
Деякий час після того будь-чого не відбувалось. На його телефонні дзвінки ОСОБА_16 не відповідав. Коди його дружина сама зателефонувала батьку ОСОБА_22 своєму дядькові ОСОБА_23 , той лише відповів, щоб вони розбирались самі.
12.09.2013 р., близько 14 год. 30 хв. до нього у цех знову приїхали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ще одна невідома йому особа. Коли він вийшов із ними на прилеглу до цеху територію, обвинувачені стали знову вимагати у нього гроші, на його пояснення щодо відсутності будь-якого боргу та коштів для його повернення не зважали. Окрім цього, обвинувачені повідомили йому, що тепер він винен гроші не ОСОБА_17 , а їм. Третя особа із ним не спілкувалась та намагалась відтягнути від нього ОСОБА_11 , який перебував у стані сп`яніння.
Під час розмови із обвинуваченими, із цеху вийшов його друг ОСОБА_24 та, підійшовши до обвинувачених, запитав, навіщо вони зачіпають простого роботягу. Після цього ОСОБА_12 відвів його за поворот. Туди ж прийшов ОСОБА_11 , який спочатку штовхнув його у плече, а потім вдарив по голові в область вуха. Тоді ОСОБА_12 відвів ОСОБА_11 в сторону, посадив його і третю особу у таксі і вони поїхали.
Ввечері того ж дня, приблизно о 16 год. 30 хв., обвинувачені приїхали знову та знову стали питати, як саме він збирається віддавати їм гроші, пропонували познайомити з людиною, яка зможе позичити йому такі гроші. Для підтримання зв`язку вони із ОСОБА_12 обмінялися номерами мобільних телефонів.
Зрозумівши, що обвинувачені налаштовані серйозно, він пообіцяв їм, що сам буде шукати кошти для повернення боргу і наступного дня звернувся із заявою до правоохоронних органів.
24.09.2013 р. під час передачі обвинуваченим коштів попередньо вручених йому працівниками міліції, останніх було затримано.
Також потерпілий повідомив, що у будинку родичів його дружини вони проживали два роки в продовж 2011 2012 років. Щодо умов проживання у ньому він домовлявся із ОСОБА_25 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . Будь-яких претензій зі сторони власників будинку, а також боргів перед ними за період проживання у будинку не було. На момент описаної зустрічі із ОСОБА_26 , у будинку вони із дружиною не проживали вже півтора року.
На вимогу обвинувачених, знайти та передати їм кошти він повинен був впродовж декількох місяців. У іншому випадку, вони погрожували йому фізичною розправою. Їх погрози він сприймав реально та хвилюючись за себе і свою сім`ю, був змушений змінити місце проживання. Також ОСОБА_12 неодноразово телефонував йому вимагаючи сплати грошей.
Про зустріч із обвинуваченими 24.03.2013 року він домовився по телефону із ОСОБА_12 , коли останній зателефонував йому і запитав що із грошима. При передачі їм двох тисяч гривень, попередньо отриманих від працівників поліції, обвинувачені запитували у нього, коли він поверне залишок коштів. Він пообіцяв, що незабаром, після чого обвинувачених було затримано.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_16 суду повідомив, що із обвинуваченим ОСОБА_11 він познайомився працюючи на посаді молодшого інспектора у Райківській виправній колонії №73, де останній відбував покарання, та будь-яких відносин із ним не підтримує. Під час виконання своїх посадових обов`язків, йому доводилось декілька раз вилучати у ОСОБА_11 заборонені предмети, зокрема такі як мобільний телефон та сім-карти до нього, у зв`язку із чим останній пообіцяв, що після його звільнення з місць позбавлення волі вони іще зустрінуться. Також під час відбуття покарання ОСОБА_11 сказав, що він йому тепер винен дві тисячі доларів.
Із обвинуваченим ОСОБА_12 він був раніше не знайомий. Потерпілого ОСОБА_7 він знає, оскільки теща останнього співмешкає із його хрещеним, відносини між ними дружні. Знає його приблизно три останні роки. Також потерпілий із своєю сім`єю проживав у хаті його баби, розташованій у с. Обухівка, Бердичівського району, яка на той час пустувала. Домовлявся про це потерпілий із його тіткою донькою бабці. Відповідно до домовленості, потерпілий проживав там за умови оплати ним комунальних послуг. Будь-яких додаткових коштів за проживання в будинку потерпілий сплачувати був не повинен, ніяких договорів з даного приводу не укладалось. Скільки часу потерпілий проживав у будинку він точно не пам`ятає. За цей період бував там декілька раз навідуючись на пасіку батька, розташовану там же. При вселенні та при виселенні потерпілого з будинку він присутнім не був. Відвідавши цей будинок десь через місяць після виселення з нього потерпілого, він виявив, що в будинку відсутні деякі речі належні його родині, а саме постільна білизна, посуд, столові прибори. Також з подвір`я будинку зникли металеві решітки. Де та за яких обставин, після цього він просив потерпілого повернути ці речі, на даний час не пам`ятає.
При цьому він пам`ятає зустріч, що відбулась із потерпілим поряд з місцем роботи останнього, у селищі Мирному. Тоді до потерпілого він приїхав на власному автомобілі разом з обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. Розмовляли із потерпілим з приводу повернення майна. Стверджує, що обставин тієї зустрічі та деталей розмови не пам`ятає.
Обвинуваченого ОСОБА_11 запросив із собою, оскільки той, як людина з кримінальним минулим, добре вміє переконувати людей. Із ним у той день він зустрівся в районі заводу „Прогрес, попередньо зателефонувавши останньому. Вже у автомобілі розповів ОСОБА_11 про ситуацію, яка склалася з потерпілим. Обвинуваченого ОСОБА_12 вони підібрали по дорозі, після того, як йому зателефонував ОСОБА_11
Зустрічався із потерпілим з приводу повернення майна один раз. Під час тієї зустрічі обвинувачені потерпілого не били. Спілкувались спокійно. Після його розмови із потерпілим, із ним також окремо від нього спілкувались обвинувачені. Про що вони говорили, він не чув. Чи залишав при тій зустрічі потерпілому номер свого телефону не пам`ятає. Чим завершилась розмова із потерпілим, він не пам`ятає. Інших розмов з приводу повернення майна або боргу у нього з потерпілим не було, більше вони не зустрічались. Домовленостей із обвинуваченими про будь-які їх подальші дії по відношенню до потерпілого, у них не було. Чи телефонував до нього після того потерпілий не знає, оскільки не піднімає слухавку коли йому телефонують з незнайомих номерів. Наскільки він пам`ятає, дружина потерпілого тоді телефонувала його тітці та просила, щоб він припинив тероризувати її чоловіка. З даного приводу тітка телефонувала його батькові, а батько вже йому. Він тоді взагалі не зрозумів про що йдеться. Чи повернуто зникле майно на даний час йому не відомо.
Окрім цього свідок зазначив, що будь-яких конфліктів із ОСОБА_11 після звільнення останнього з місць позбавлення волі у нього не було. Із ним він бачився лише раз під час спільної поїздки до потерпілого, та декілька раз зізвонювався по телефону. Чи вимагав особисто у нього ОСОБА_11 будь-які кошти він не пам`ятає. Чому факт вилучення у обвинуваченого заборонених речей під час відбування покарання не підтвердила адміністрація виправної колонії йому невідомо.
Із обвинуваченим ОСОБА_12 він був раніше не знайомий. Побачив його вперше у той самий день, коли вони разом поїхали до потерпілого ОСОБА_7 . Узяли вони його із собою за запрошенням ОСОБА_11 ..

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_27 суду повідомила, що являється дружиною потерпілого ОСОБА_7 , а з обвинуваченими не знайома. В АДРЕСА_5 , у будинку належному родині ОСОБА_17 , вони із чоловіком проживали деякий час. Через рік після того, як вони звідти виселились, склалась ця ситуація. Так в кінці серпня 2013 року, у обідній час, їй зателефонував чоловік, який на той час знаходився на роботі у столярному цеху розташованому в селищі Мирному. Він повідомив, що до нього на роботу завітали ОСОБА_16 із двома чи трьома невідомими чоловіками бандитської зовнішності та вимагати у нього гроші.
Вже повернувшись з роботи додому чоловік їй пояснив, що ОСОБА_16 та чоловіки приїхали до нього на роботу у нетверезому стані, з алкогольними напоями у руках. Невідомі чоловіки чіплялись до нього та вимагали гроші за проживання у будинку ОСОБА_17 . При цьому на запитання чоловіків ОСОБА_16 сказав, що він винен йому за це дві тисячі доларів. На це її чоловік відповів, що будь-яких договорів або домовленостей з даного приводу у них не було та гроші віддавати він не буде. Тоді йому пригрозили та сказали, що хоче він чи ні, а гроші віддасть. Потім почалися телефонні дзвінки. Майже щодня її чоловікові телефонували та запитували коли будуть гроші. Телефонував йому чоловік на ім`я ОСОБА_28 , прізвища якого на той час вона не знала. У зв`язку з цим стан чоловіка був пригнічений, він нервувався. Боргу за проживання у будинку перед його власниками у них не було, коштів у названій сумі також. Порадившись тоді із чоловіком, вони вирішили звернутись до правоохоронних органів. Під час другої зустрічі із тими чоловіками, їх було затримано працівниками поліції.
Також свідок зазначила, що будинок у с. Обухівка належить бабці, а домовлялись про проживання у ньому вони із її дітьми: ОСОБА_25 і ОСОБА_20 . Домовленість ця була усною. Відповідно до неї, під час проживання в будинку вони повинні були сплачувати лише комунальні послуги, підтримувати житло у нормальному стані та дивитись, щоб туди не лазили крадії. Про будь - які додаткові кошти за проживання або ремонт в будинку не йшлося. При вселенні у будинок і при виселенні з нього був присутній ОСОБА_19 , як син та прямий спадкоємець його хазяйки.
За весь час їхнього проживання у будинку ОСОБА_18 приїздив до нього раз чи два: на пасіку, яку тримає його батько та яка знаходиться коло будинку. При цьому до самого будинку він не заходив.
Будь-яких претензій зі сторони ОСОБА_19 , ОСОБА_29 або ОСОБА_18 за час проживання у будинку до них не було. Не було таких претензій і впродовж року після того, як вони з`їхали з будинку. Заборгованостей перед власниками будинку у них не було. Залишили вони той будинок за власною ініціативою, оскільки на той час між дітьми його власниці стались точитись суперечки щодо приналежності цього майна.
Які саме погрози висловлювали її чоловікові обвинувачені вона не знає. З подробиць чула від чоловіка лише те, що, з їх слів, він може одного дня не доїхати додому. Сприймали вони ці слова як можливість фізичної розправи.
Намагаючись розібратись у ситуації, вона телефонувала батькові ОСОБА_18 , - ОСОБА_23 . Питала у нього, за що його син вимагає у них гроші. Той відповів, що нічого з даного приводу не знає, будь-якого відношення до того не має, і запропонував нам розбиратись самим. Зателефонувала вона саме ОСОБА_23 , тому що мала номер його телефону. Номеру телефону ОСОБА_22 вона не мала.
Також вона просила поговорити з ОСОБА_30 , який співмешкає з її матір`ю та являється дядьком ОСОБА_22 . Той навіть їздив до племінника додому, але там його не застав та розмови між ними не відбулось.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_31 суду повідомив, що знає потерпілого ОСОБА_7 , як мешканця хати його матері, родичами із ним не являється. Обвинувачених не знає.
Хата його матері розташована у с. Обухівка, Бердичівського району. Потерпілого із сім`ю туди поселила його сестра ОСОБА_32 . Проживав там потерпілий близько двох років, після чого його попросили звідти з`їхати. За проживання у будинку від родини потерпілого вимагалось лише сплачувати за комунальні послуги та утримувати будинок у належному стані. Ні при вселенні до будинку сім`ї ОСОБА_33 ні при виїзді з нього він присутнім не був. В той же час він періодично навідувався до цього будинку, оскільки там стоять вулики з його бджолами. При цьому будь-яких претензій до мешканців будинку з його сторони не було. Лише раз він сказав дружині потерпілого про те, що необхідно поставити паркан, який впав.
Також він знав, що після виселення родини потерпілих з хати, з її порога зникли металеві плити, які призначались для очистки взуття. Таких плит там було чотири і розміри вони мали, приблизно метр на шістдесят сантиметрів. Їх зникнення він помітив десь через тиждень після залишення хати потерпілим. Однак, з даного приводу він з потерпілим не говорив, наскільки знає, ніхто інший з їх родини потерпілому претензій з даного приводу також не висловлював. Зі своїм сином ОСОБА_26 , він з цього приводу не спілкувався.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_34 суду повідомив, що обвинувачені йому не знайомі, а потерпілий у справі ОСОБА_7 є його зятем. Останній із сім`єю два роки проживав у хаті його батьків, розташовані й у с. Обухівка, Бердичівського району. Жили вони там допоки з цього приводу не почали точитись суперечки з його рідними: братом ОСОБА_21 і сестрою ОСОБА_20 . Тоді потерпілому із сім`єю довелось переїхати у с. Маркуші, в чому він їм допомагав.
Через деякий час до зятя на роботу приїхав ОСОБА_16 із якимись чоловіками, певно обвинуваченими, та став вимагати дві тисячі доларів за проживання у будинку. Тоді зять сказав, що таких грошей у нього немає, і йому потрібен час щоб їх зібрати та віддати. Через декілька днів вони знову приїхали до зятя та запропонували йому оформити кредит на вказану суму, яку він зможе віддати, а потім виплачувати кредит. Зять на це не погодився і тоді йому стали погрожувати, що його заб`ють і вивезуть подалі, де ніхто не знайде.
Також свідок зазначив, що, на його думку, батьківський будинок належить йому. Суперечки щодо проживання зятя із родиною у цьому будинку почались тоді, коли його брат із сестрою захотіли будинок продати. У зв`язку з цими суперечками з будинку зятю довелось з`їхати. Про вимагання у потерпілого коштів він дізнався, коли той приїхав до нього додому та розповівши про це сказав, що хоче тимчасово змінити місце проживання, бо боїться за родину.
Окрім цього, свідок ствердив, що під час проживання у будинку потерпілого із родиною, там був порядок і чистота. Паркан, який впав на сусідську ділянку, вони із зятем полагодили. Металеві решітки, які лежали перед будинком зникли вже після того, як зять з`їхав з будинку. Хто їх вкрав, йому невідомо. Те, що нічого лишнього з будинку потерпілий не забирав, може підтвердити він особисто, оскільки був присутній, коли потерпілий вивозив з нього свої речі.
Дозволили проживати у будинку потерпілому тоді, коли вони разом із братом і сестрою зібрались у ньому на проводи, ще за життя матері. Єдиною умовою проживання у будинку, була сплата комунальних послуг.
З приводу ситуації, яка склалась із зятем, він спілкувався зі своїм братом лише на проводах у 2014 році. Тоді ОСОБА_35 сказав, що вплинути на сина не може.
Допитана в ході судового розгляду якості свідка ОСОБА_32 суду повідомила, що має двох братів. Її молодший брат ОСОБА_35 співмешкає із тещею потерпілого ОСОБА_7 .. Коли вона забирала жити до себе свою матір, яка осліпла, брат попросив її поселити у материну хату сім`ю потерпілого. Вона погодилась за умови, що вони полагодять паркан, наведуть порядок у хаті і будуть сплачувати комунальні послуги. Жили вони там два з половиною роки. Спочатку все було добре, а потім з`ясувалось, що за хатою вони не дивляться, паркан так і не полагодили. У зв`язку з цим з материної хати їх попросив з`їхати старший брат ОСОБА_36 . Завітавши із останнім до будинку вона побачила, що з нього зникли деякі речі: простирадла, дивандеки, столовий посуд, диван був зламаний, у будинку зберігався якийсь мотлох. Також з подвір`я будинку зникли чотири металеві плити.
В той же час свідок повідомила, що ні при вселенні потерпілого у будинок ні при виселенні з нього вона присутньою не була. Ключів від цього будинку не мала. Коли саме потерпілий з`їхав з нього вона не знає. Про те, що металеві плити забрав молодший брат із зятем, знає з чуток. Боргів за комунальні послуги по будинку за час проживання у ньому потерпілого не було. ОСОБА_16 є її племінником. Обставинами проживання у будинку матері потерпілого він ніколи не цікавився. Відповідно до договору довічного утримання, після смерті матері, будинок належить молодшому брату ОСОБА_37 .
Допитана в ході судового розгляду якості свідка ОСОБА_38 суду повідомила, що потерпілий по справі ОСОБА_7 являється її зятем, обвинувачених вона не знає. 27 серпня 2013 року ОСОБА_16 приїхав до зятя на роботу разом із обвинуваченими та погрожуючи йому вимагав сплати грошової компенсації за те, що останній проживав у будинку його баби, ОСОБА_39 , розташованому у АДРЕСА_5 . Дізналась про це від зятя вона по телефону. Дзвонив він їй близько п`ятнадцятої години дня, його голос був схвильований. Зять попросив її спробувати вирішити це питання мирним шляхом, через родинні зв`язки, адже ОСОБА_22 являється племінником її співмешканця ОСОБА_19 . Через декілька днів останній їздив говорити з приводу погроз до ОСОБА_22 , однак того вдома не застав. Також він їздив спілкуватись з даного приводу до ОСОБА_29 , однак будь-якої реакції з її сторони також не відбулось. Так, як досягнути компромісу не вдалося, їм довелось звернутись до правоохоронних органів.
Також свідок зазначила, що умовою вселення до вказаного будинку її доньки і зятя був догляд за будинком. Жили вони там приблизно півтора роки. При цьому справно платили за газ і електроенергію, а також самостійно робили ремонт у будинку, у чому вони їм допомагала. Також зять почав лагодити паркан довкола будинку, а саме відремонтував частину, яка відділяє будинок від вулиці. З інших сторін паркан він не доробив, оскільки на той час погіршились відносини із власниками будинку. З`їхали вони з будинку за вимогою власників. Металеві плити з подвір`я будинку зникли вже після того, як зять та донька його залишили. Вимагати у зятя кошти ОСОБА_16 став за спливом року після того, як вони з`їхали із будинку. Яку саме суму коштів останній вимагав у зятя вона не знає. На даний час власниця будинку померла і він у спадщину переходить до її чоловіка ОСОБА_19 .
Окрім цього свідок зазначила, що після візиту до зятя на роботу, останні збирались приїхати до нього додому у с. Мирославка. Щоб уникнути цієї зустрічі, її донці та зятю довелось тимчасово залишити своє місце проживання та переховуватись. Тоді у їхньому будинку ночувала вона, однак ніхто до будинку не приїздив.
Таким чином, з описаних вище свідчень, наданих самими обвинуваченими, потерпілим та свідками в ході судового розгляду справи випливає, що будь-яких майнових боргів перед родиною ОСОБА_17 або обвинуваченими потерпілий ОСОБА_7 не мав. Законних підстав вимагати у останнього передачі будь-яких коштів обвинувачені не мали.
Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_40 суду повідомив, що із обома обвинуваченими він знайомий. З ОСОБА_41 перебуває у добрих відносинах. Якось останній попросив у нього в тимчасове користування автомобіль, пояснивши це тим, що його дівчина вагітна та він хоче із нею відпочити. Свій автомобіль ОСОБА_42 він дав, а через декілька днів після цього дізнався, що його транспортний засіб заарештовано. Його автомобіль це Опель Омега 1991 року випуску, який на даний час йому повернуто. По документам власником автомобіля являється його дружина. Більше по суті справи йому нічого невідомо.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_43 суду повідомив, що із обвинуваченими він не знайомий та бачив їх тільки раз під час затримання. Так, він являється військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині розташованій в м. Житомирі. Досить давно, точної дати він не пам`ятає, до військової частини зателефонували з поліції та попросили направити двох військовослужбовців для участі у проведенні слідчих дій в якості понятих. Так, за вказівкою командира, він та ОСОБА_44 у супроводі поліцейського відправились в обласне управління поліції. Там працівники поліції продемонстрували їм кошти у сумі двох тисяч гривень, які були помічені спеціальною речовиною. Після цього, вони разом із працівниками поліції поїхали до передмістя ОСОБА_45 , де він бачив, як попередньо помічені працівниками поліції кошти були вилучені із кишені затриманого обвинуваченого ОСОБА_12 .. При освітленні коштів, кишені та рук ОСОБА_46 спеціальним приладом, на них було видно свічення попередньо нанесеної на кошти речовини. За наслідками слідчої дії працівники поліції склали протокол, у якому він, після ознайомлення з його змістом, розписався.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_47 суду повідомив, що являється військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині розташованій в м. Житомирі. З обвинуваченими не знайомий, бачив їх тільки раз при затриманні, потерпілого не знає. Дати затримання обвинувачених він не пам`ятає. У той день, з якого минуло багато часу, він знаходився на службі та за вказівкою командування разом із товаришем ОСОБА_48 був відряджений до поліції в якості понятого. Так, спочатку працівники поліції відвезли їх до управління, яке знаходиться у м. Житомирі на бульварі, а потім у м. Бердичів. У м. Бердичеві він, сидячи у автомобілі працівників поліції, очікував на проведення останніми операції щодо обвинувачених, які вимагали у потерпілого гроші. При цьому бачив, як потерпілий передав обвинуваченим попередньо помічені працівниками поліції кошти, а потім обвинувачених було затримано. Після затримання помічені кошти було вилучено із кишені одного з них. Дані кошти складали суму дві тисячі гривень купюрами по 500 та 50 грн..
Про факт звернення потерпілого ОСОБА_7 до правоохоронних органів свідчить протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.09.2013 року (а.с. 3-5, т. 2). Відповідно до його змісту, 03.09.2013 р. громадянин ОСОБА_16 разом із громадянами на прізвисько „ ОСОБА_49 та „ ОСОБА_50 , які представились як злочинні авторитети, вимагали у потерпілого гроші у сумі дві тисячі доларів США за неіснуючий борг, погрожуючи при цьому фізичною розправою та вбивством.
В ході пред`явлення ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками, потерпілий вказав на фото ОСОБА_11 як на фото особи, яка починаючи з 27.08.2013 р. разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_28 вимагала у нього кошти у сумі дві тисячі доларів США (а.с. 22-23, т.2).
У матеріалах справи також містяться документи, які свідчать про проведення контролю за вчиненням злочину обвинуваченими(а.с. 35-46, т. 2).
Зокрема, 24.09.2013 р. слідчим було проведено огляд, позначення та вручення грошових коштів потерпілому ОСОБА_7 , з метою їх подальшого використання для отримання, збирання та перевірку доказів у кримінальному провадженні (а.с. 41-46, т.2). При цьому потерпілому було вручено кошти у загальній сумі дві тисячі гривень купюрами по 50 грн. (двадцять штук) та по 500 грн. (дві штуки), попередньо помічені за допомогою фарбника „Промінь 1.
Кошти вручені потерпілому в рамках проведення контролю за вчиненням злочину було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_12 під час проведення працівниками поліції огляду місця події, а саме ділянки місцевості розташованої в АДРЕСА_4 . Окрім ОСОБА_12 на вказаній ділянці місцевості знаходився також інший обвинувачений ОСОБА_11 .. Обидва вони знаходились поряд з автомобілем „Опель-Омега темного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . При освітленні грошових купюр, вилучених у ОСОБА_12 , його рук та тканини кишені його одягу люмінесцентною лампою ультрафіолетового випромінення було виявлено свічення світло зеленого кольору. Також в ході проведення огляду у ОСОБА_11 вилучено мобільний телефон із номером НОМЕР_4 , а у ОСОБА_12 мобільний телефон із номером НОМЕР_1 (а.с. 47-51, т. 2).
В ході огляду дисків отриманих від ПрАТ „Київстар в рамках тимчасового доступу до речей і документів (а.с. 205, 259, т. 2), встановлено факт неодноразового спілкування за допомогою мобільного зв`язку обвинувачених між собою, а також обвинуваченого ОСОБА_12 із потерпілим ОСОБА_7 : 12.09.13 р. о 15:14 год., 16:18 год.; 13.09.13 р. о 17:15 год., 17:41 год., 17:47 год.; 17.09.13 р. о 16:53 год.; 18.09.13 р. о 10:05 год., 10:52 год., 10:53 год., 10:59 год., 11:24 год., та свідком у справі ОСОБА_51 : 27.08.13 р. о 13:03 год. (два дзвінка), 09.09.13 р. о 18:26 год., 18:43 год., 19:09 год., 20:18 год.; 10.09.13 р. о 17:20 год., 18:32 год., 19:52 год.; 11.09.13 р. о 12:27 год.; 12.09.13 р. о 15:20 год.(а.с. 260-261, т. 2).
Обвинувачений ОСОБА_11 також спілкувався зі свідком ОСОБА_51 , використовуючи мобільний зв`язок, а саме: 27.08.2013 р. о 10:53 год., 12:04 год., 13:16 год.(вхідні від ОСОБА_52 до ОСОБА_11 ).
За клопотанням прокурора, погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по вказаному епізоду злочинної діяльності обвинувачених.

Винуватість ОСОБА_11 у скоєнні злочинів передбачених ст. 263 ч. 1 та ст. 263 ч. 2 КК України, а саме незаконному зберіганні холодної зброї та боєприпасів, стверджується також наступними дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_53 суду повідомив, що являється працівником поліції та займає посаду начальника сектору кадрового забезпечення Бердичівського відділу поліції. З обвинуваченими він не знайомий та зустрічався із ними лише по роботі. На той час він займав посаду оперативного працівника, чергував у складі слідчо-оперативної групи та виїздив разом із нею на місце за повідомленням про те, що в приміщенні кафе „Магія ночі перебуває чоловік із ножем. Там, окрім інших відвідувачів, знаходився ОСОБА_11 .. Під час особистого огляду останнього, у нього позаду в штанах, під курткою, було виявлено ніж. В подальшому у ОСОБА_11 також було виявлено більше десяти малокаліберних патронів, точну кількість яких він не пам`ятає. Дати тих подій він не пам`ятає, виїзд відбувся в темну пору доби, близько 22 23 години. Окрім нього на місце виклику виїздили слідчий ОСОБА_54 , експерт-криміналіст ОСОБА_55 , оперативні працівники ОСОБА_56 і ОСОБА_57 . Останні прибули до кафе дещо раніше та чекали на прибуття інших спостерігаючи за обстановкою.
На момент їх прибуття до кафе, ОСОБА_11 знаходився у його приміщенні. Хто саме вказав на останнього, він не пам`ятає. За отриманою тоді інформацією у ОСОБА_11 був при собі великий ніж, який той чи то демонстрував, чи то погрожував комусь. Огляд ОСОБА_11 проводився в присутності понятих. Хто саме із працівників міліції проводив поверхневий огляд ОСОБА_11 він не пам`ятає. В якості понятих до його огляду було залучено інших відвідувачів кафе, яких у його приміщенні знаходилось шість чи сім чоловік. Огляд ОСОБА_11 проводився поряд з більярдним столом, тому речі, які у нього було виявлено, спочатку викладались на цей стіл. Так як вказаний стіл був великий, усім присутнім, які стояли довкола нього, було добре видно, звідки та які саме речі вилучаються у обвинуваченого. У чому саме був одягнений тоді ОСОБА_11 він точно не пам`ятає, але патрони було вилучено із зовнішньої кишені верхнього одягу. Що пояснював з приводу їх походження обвинувачений він також не пам`ятає, однак їх приналежність у його присутності ОСОБА_11 не заперечував.
Також свідок зазначив, що особисто він виїздив на місце в складі слідчо-оперативної групи за вказівкою чергового. Від кого було отримано інформацію черговим, йому невідомо.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_58 суду повідомив, що являється працівником поліції та займає посаду дільничного інспектора. Із обвинуваченим ОСОБА_12 він не знайомий, обвинуваченого ОСОБА_11 знає по роботі. Тоді, точної дати він не пам`ятає, у нічний час, до чергової частини надійшло повідомлення про те, що в кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться обвинувачений ОСОБА_11 із ножем та поводить себе неналежним чином. За вказівкою чергового вони разом із членами слідчо-оперативної групи виїхали на місце та у приміщенні кафе провели огляд обвинуваченого. В ході проведення даного огляду, у присутності понятих, вилучили у ОСОБА_11 ніж у чохлі та малокаліберні патрони. Наскільки пам`ятає, ніж у ОСОБА_11 був за поясом, мав вигляд мисливського із різьбою. Патрони було вилученого у нього із зовнішньої кишені верхнього одягу.
Окрім цього свідок зазначив, що на той момент у складі слідчо-оперативної групи також були слідчий ОСОБА_59 , оперуповноважений ОСОБА_60 , дільничний ОСОБА_61 . Також спільно із слідчо-оперативною групою на місце виїхали ОСОБА_62 , він та експерт, прізвище якого не пам`ятає. Він та ОСОБА_57 у той вечір здійснювали патрулювання у цивільному одязі. Підійшли до кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_3 за вказівкою чергового. Заходили у приміщення кафе разом із членами слідчо-оперативної групи.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_63 суду повідомив, що являється працівником поліції та займає посаду старшого інспектора сектору №1 НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області. Відповідно до своїх посадових обов`язків, регулярно здійснює чергування у складі слідчо-оперативної групи. Того разу від чергового надійшла інформація про те, що один із відвідувачів кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуваючи у нетверезому стані погрожує іншим відпочиваючим ножем. За вказівкою чергового вони, разом з іншими членами слідчо-оперативної групи, виїхали на місце. Під час прибуття побачили людину, яка знаходилась у приміщенні кафе. В результаті проведення огляду місця події слідчим, зокрема поверхневого огляду ОСОБА_11 , у нього було вилучено ніж у чохлі та предмети схожі на дрібнокаліберні патрони. Ніж у нього знаходився за поясом штанів ззаду, а патрони у кишені верхнього одягу. Інших подробиць проведення вказаного огляду він на даний час не пам`ятає. Він із обвинуваченим тоді не спілкувався та його поясненнями щодо вилучених предметів не цікавився.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_64 суду повідомив, що являється працівником поліції та займає посаду дільничного інспектора. Із обвинуваченим ОСОБА_12 він не знайомий, обвинуваченого ОСОБА_11 знає по роботі. Тоді він чергував у складі слідчо-оперативної групи. За вказівкою чергового виїжджав до кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_3 за повідомленням про те, що там знаходиться чоловік із ножем. По приїзду у кафе, вони затримали ОСОБА_11 , у якого вилучили ніж та малокаліберні патрони. Хто ще входив до складу слідчо-оперативної групи він на даний час не пам`ятає. Виїзд було здійснено у темну пору доби. По приїзду до кафе, вони зустріли ще двох працівників поліції ОСОБА_65 і ОСОБА_66 , які очікували на їх прибуття біля входу. Останні повідомили, що в кафе знаходиться саме ОСОБА_11 , який має при собі холодну зброю. Після цього слідчо-оперативна група зайшла до приміщення кафе, ОСОБА_11 було заблоковано, застосовано до нього спецзасоби, затримано і в подальшому вилучено у нього названі вище предмети. Наскільки він пам`ятає, ніж знаходився у ОСОБА_11 десь позаду, або в кишені або за поясом. Цей ніж був великий, у чохлі. Патрони було вилучено у нього із кишені, з якої саме на даний час не пам`ятає.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_67 суду повідомив, що являється працівником поліції та займає посаду дільничного інспектора Бердичівського міськвідділу. Із обвинуваченим ОСОБА_12 він не знайомий, обвинуваченого ОСОБА_11 знає по роботі, як мешканця міста Бердичева. Тоді, у нічний час, він знаходився вдома. Йому зателефонував дільничний ОСОБА_68 та повідомив, що за отриманою інформацією ОСОБА_11 знаходиться у кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_3 із ножем. При цьому запитав поради щодо його наступних дій. Він порадив ОСОБА_69 повідомити про ситуацію чергового міліції за телефоном 102, а також пообіцяв, що приїде до нього. Узявши власний автомобіль, він поїхав до кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_3 де зустрівся із ОСОБА_70 . Разом вони заглянули у приміщення кафе і пересвідчившись у тому, що ОСОБА_11 дійсно знаходиться там, стали очікувати на приїзд слідчо-оперативної групи. По приїзду слідчо-оперативної групи вони разом зайшли до приміщення кафе і провели поверхневий огляд ОСОБА_11 , в ході якого вилучили у останнього ніж у чохлі та малокаліберні патрони. Ніж у нього було виявлено позаду: чи за поясом чи в задній кишені штанів, а патрони у зовнішній кишені верхнього одягу. Що пояснював з приводу вилучених предметів сам ОСОБА_11 він на даний час не пам`ятає. Опору при затриманні обвинувачений не чинив. Чи застосовувались до ОСОБА_11 спецзасоби він не пам`ятає.
До складу слідчо-оперативної групи входили слідчий ОСОБА_59 , експерт ОСОБА_71 , представник карного розшуку оперуповноважений ОСОБА_60 та дільничний інспектор ОСОБА_72 ..
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_73 суду повідомив, що являється працівником поліції та займає слідчого Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області. Із обвинуваченим ОСОБА_12 він не знайомий, обвинуваченого ОСОБА_11 знає по роботі. В ніч з 09 на 10 лютого 2013 року він знаходився в складі слідчо-оперативної групи Бердичівського МВ разом із оперуповноваженим ОСОБА_74 та експертом-криміналістом ОСОБА_75 .. Їм було повідомлено з чергової частини, що в кафе „Магія Ночі, яке знаходиться по вул. Європейській, у будинку культури, знаходиться громадянин ОСОБА_11 із холодною зброєю. Отримавши дане повідомлення вони виїхали на місце за вказаною адресою. По приїзду туди, поряд із кафе вони зустріли двох дільничних ОСОБА_66 і ОСОБА_76 .. Останні повідомили, що спостерігають за ОСОБА_11 тривалий час, він дійсно знаходиться у кафе та має при собі холодну зброю. Зайшовши до приміщення кафе, вони дійсно побачили ОСОБА_11 , який знаходився у більярдній залі. Одразу оперуповноваженому ОСОБА_77 була дана вказівка на залучення понятих, якими стали два молодих хлопці. Понятим пояснили, що буде відбуватись та у чому вони будуть приймати учать. Підійшовши до ОСОБА_11 , останньому запропонували представитись та запитали чи є в нього заборонені предмети. ОСОБА_11 назвався проте заявив, що будь-яких заборонених предметів при собі не має. Тоді ОСОБА_11 запропонували викласти усе що є у нього в кишенях на більярдний стіл. До огляду ОСОБА_11 було залучено експерта, який діставав речі з кишень обвинуваченого та викладав на стіл. При цьому під піджаком, у задній кишені брюк у обвинуваченого було виявлено великий ніж у чохлі чорного кольору. Окрім цього, в правій кишені піджака у обвинуваченого були патрони жовтого кольору, кількість яких він не пам`ятає. Дані речі було упаковано та вилучено до Бердичівського МВ.
За клопотанням прокурора, погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по вказаному епізоду злочинної діяльності обвинуваченого.

Окрім цього, зважаючи на повне визнання ОСОБА_11 своєї винуватості у скоєнні злочину передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, а саме у скоєнні хуліганства із застосуванням вогнепальної зброї, суд, за клопотанням прокурора, погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, керуючись положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав також недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин скоєння даного злочину, які ніким не оспорюються.

Оцінивши усі наведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості кожного із обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

При цьому, дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразились у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ст. 263 ч. 1 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ст. 263 ч. 2 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразились у вимозі передачі майна потерпілого ОСОБА_7 , з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (вимаганні), суд кваліфікує за ст. 189 ч. 2 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_12 , які виразились у вимозі передачі майна потерпілого ОСОБА_7 , з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (вимаганні), суд кваліфікує за ст. 189 ч. 2 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї, суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ст. 296 ч. 4 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченим суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу кожного винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочини передбачені ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1, 296 ч. 4 КК України належать до категорії тяжких злочинів, злочин передбачений ст. 263 ч. 2 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, скоїв ряд нових злочинів маючи три непогашені судимості за попередніми вироками, а також продовжив злочинну діяльність після обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, свою вину визнав повністю, не одружений, проживає із матір`ю, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, має хворобливий стан здоров`я (СНІД ІV клінічна стадія, хронічний панкреатит, гепатит В, туберкульоз).

Обвинувачений ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, однак непогашених судимостей не має, свою вину визнав, має сім`ю та двох малолітніх дітей на утриманні, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, а також закінчення строку дії останнього (07.02.2016р.), будь-яких правопорушень не скоював.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі.
Остаточне покарання за сукупністю скоєних злочинів обвинуваченому ОСОБА_11 суд визначає в порядку ст .70 ч. 1 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Відповідно до положень ст. 72 ч. 5 КК України, які діяли на момент затримання обвинувачених (в редакції закону № 838-VIII), строк їх попереднього ув`язнення зараховується до строку відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_11 обраховується з моменту його затримання (24.09.2013 р.) по момент зміни запобіжного заходу на більш м`який (22.01.2015 р.), а також з моменту його повторного затримання (06.08.2016 р.) по 28.10.2018 р..

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_12 обраховується з моменту його затримання (24.09.2013 р.) по момент зміни запобіжного заходу на більш м`який (25.02.2015 р.).

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який являється раніше не судимим, свою винуватість визнав та розкаявся у скоєному, має сім`ю та двох малолітніх дітей на утриманні, після звільнення з-під варти та припинення дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту процесуальні обов`язки виконував належним чином, інших правопорушень не скоював, а також зважаючи на позицію потерпілого, який на суворості покарання не наполягає, суд вважає за можливе застосувати щодо нього положення ст.ст. 75 ч. 1 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

У кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_14 , адвокатом ОСОБА_8 , в інтересах потерпілого було пред`явлено цивільний позов на відшкодування заподіяної внаслідок скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_11 моральної шкоди. Однак, зважаючи на те, що всупереч положень ст. 128 ч. 4 КПК України, подана позовна заява за формою та змістом не відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, розглянутою по суті вона бути не може.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинувачених.

Речові докази у справі:
вилучені 10.02.2013 р. у ОСОБА_11 14 патронів, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання зброї Бердичівського відділу поліції, підлягають знищенню;
вилучений 10.02.2013 р. у ОСОБА_11 ніж в шкіряному чохлі, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Бердичівського відділу поліції, підлягає знищенню;
карту пам`яті „Toshiba, ємністю 2 GB, що зберігається у матеріалах справи, слід залишити у матеріалах справи;
грошові кошти у сумі 2000 грн., які були надані УБОЗ УМВС України в Житомирській області для їх використання при контролі за вчиненням злочину, залишити власнику.
вирізана з куртки ОСОБА_12 кишеня, передана на зберігання до камери схову СУ УМВС України в Житомирській області, підлягає знищенню;
автомобіль Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання власниці ОСОБА_78 , слід залишити у її володінні;
мобільний телефон „Нокіа С3-01 IMEI НОМЕР_5 належний ОСОБА_12 , переданий на зберігання до камери схову СУ УМВС, повернути власнику;
мобільний телефон „Моторолла IMEI НОМЕР_6 , належний ОСОБА_11 , та переданий на зберігання до камери схову СУ УМВС, повернути власнику;
CD-R диск, наданий свідком ОСОБА_79 в ході її допиту, із відеозаписом з камер спостереження, який знаходиться в матеріалах справи, слід залишити при справі;
пластикова прокладка округлої форми, частина тканини туфля, джинси, туфель та рушник потерпілого ОСОБА_14 , кросівок потерпілого ОСОБА_14 , речовина бурого кольору, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Бердичівського відділу поліції, підлягають знищенню;
одяг ОСОБА_11 , а саме: джинси, шкарпетки, рубашку, піджак, мобільний телефон „Самсунг IMEI НОМЕР_7 , із сім-картою оператора „Лайфселл, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Бердичівського відділу поліції, підлягають поверненню власнику;
CD-диски із роздруківками з`єднань по номерам мобільних телефонів НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт на майно обвинувачених або інших осіб не накладався.
Приймаючи до уваги обране обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Зважаючи на обрану обвинувачену ОСОБА_11 міру покарання, попередньо обраний відносно нього запобіжний захід підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_11 у скоєнні злочину передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_11 у скоєнні злочину передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_11 у скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_11 у скоєнні злочину передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_11 в порядку ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме у виді 7(семи) років 1 (одного) місяця 8 (восьми) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту проголошення вироку.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 в періоди з 24.09.2013 р. до 22.01.2015 р. та з 06.08.2016 р. по 28.10.2018 р. зарахувати до строку відбування покарання в порядку ст. 72 ч. 5 КК України (у редакції вказаної статті Кримінального кодексу України від 26.11.2015 р., яка діяла на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_11 скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.

Визнати винуватим ОСОБА_12 у скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 в період з 24.09.2013 р. по 25.02.2015 р. зарахувати до строку відбування покарання в порядку ст. 72 ч. 5 КК України (у редакції вказаної статті Кримінального кодексу України від 26.11.2015 р., яка діяла на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75 ч. 1 КК України, звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України, зобов`язати ОСОБА_12 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_12 не обирати.

Пред`явлений адвокатом ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_14 цивільний позов, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 1310,78 грн. процесуальних витрат на проведення НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області експертиз по справі (одержувач платежу: УДКСУ у м. Житомирі, банк отримувача: ГУДКСУ в Житомирській області, МФО: 811039, код ЗКПО: 38035726, рахунок: 0002 (код класифікації доходів: 24060300)).
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 244,72 грн. процесуальних витрат на проведення НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області експертиз по справі (одержувач платежу: УДКСУ у м.Житомирі, банк отримувача: ГУДКСУ в Житомирській області, МФО: 811039, код ЗКПО: 38035726, рахунок: 0002 (код класифікації доходів: 24060300)).
Речові докази у справі:
вилучені 10.02.2013 р. у ОСОБА_11 14 патронів, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання зброї Бердичівського відділу поліції, - знищити ;
вилучений 10.02.2013 р. у ОСОБА_11 ніж в шкіряному чохлі, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Бердичівського відділу поліції, - знищити;
карту пам`яті „Toshiba, ємністю 2 GB, що зберігається у матеріалах справи, залишити у матеріалах справи;
грошові кошти у сумі 2000 грн., які були надані УБОЗ УМВС України в Житомирській області для їх використання при контролі за вчиненням злочину, передати для зарахування на спеціальний рахунок зазначеного управління або його правонаступника;
вирізану з куртки ОСОБА_12 кишеню, передану на зберігання до камери схову СУ УМВС України в Житомирській області, - знищити;
автомобіль Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання власниці ОСОБА_78 , залишити у її володінні;
мобільний телефон „Нокіа С3-01 IMEI НОМЕР_5 належний ОСОБА_12 та переданий на зберігання до камери схову СУ УМВС, повернути власнику;
мобільний телефон „Моторолла IMEI НОМЕР_6 , належний ОСОБА_11 , та переданий на зберігання до камери схову СУ УМВС, повернути власнику;
CD-R диск, наданий свідком ОСОБА_79 в ході її допиту, із відеозаписом з камер спостереження, який знаходиться в матеріалах справи, залишити у матеріалах справи;
пластикова прокладка округлої форми, частина тканини туфля, джинси, туфель та рушник потерпілого ОСОБА_14 , кросівок потерпілого ОСОБА_14 , речовина бурого кольору, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Бердичівського відділу поліції, - знищити;
одяг ОСОБА_11 , а саме: джинси, шкарпетки, рубашку, піджак, мобільний телефон „Самсунг IMEI НОМЕР_7 , із сім-картою оператора „Лайфселл, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Бердичівського відділу поліції, повернути власнику;
CD-диски із роздруківками з`єднань по номерам мобільних телефонів НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам справи право на отримання копії вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1