17.09.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галі Абхазія, громадянина України, який одружений, не працює, має вищу освіту, без офіційної реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 18.02.2016 року ОСОБА_5 був оголошений у розшук.

17.09.2018 року прокурор ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки останній був розшуканий та доставлений до суду.

Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 не виконав обов`язків, покладених на нього КПК України та ухилився від суду, а тому відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечував, пояснив, що він не переховувався від суду.

Захисник обвинуваченого заперечував в судовому засіданні проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, наступне:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 -ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова 16.10.2014 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Однак обвинуваченого звільнено з під варти після внесення застави.

01.12.2014 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи у відношенні ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 190 КК України. Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002675 від 09.10.2014 року.

Ухвалою суду від 03.12.2014 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчі судові засідання, призначені на 10.12.2014 р., 23.12.2014 р., 09.01.2015 р., 16.01.2015 р., 29.01.2015 року не з`явився.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 не виконав обов`язків, покладених на нього КПК України та ухилився від суду.

Ухвалою суду від 18.02.2016 року матеріали кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 виділено в окреме провадження та останній був оголошений у розшук.

17.09.2018 року ОСОБА_5 затриманий за ухвалою суду від 18.02.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 191 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;

2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку

її дії;

3) відкликання ухвали прокурором.

Таким чином на момент затримання ОСОБА_5 строк дії ухвали в частині надання дозволу на затримання - закінчився.

В статті 12 КПК України зазначено, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу прокурор не зазначила обставини, на підставі яких вона дійшла до висновку про наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України та не обґрунтувала неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий на підставі ухвали суду про надання дозволу на затримання, строк дії якої сплинув.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Роз`яснити прокурору, що вона не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу з урахуванням вимог, ст. 12, 184, 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 178, 193, 194, 372, 395 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області впродовж 5 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.09.2018 року.

Суддя: ОСОБА_1