Справа № 305/1464/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/777/372/18 за апеляційною скаргою начальника Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2018 року.

Цією ухвалою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні має 1 м/л дитину, не працюючого, не військовозобов`язаного, не судимого,

звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000635 від 14 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито.

Згідно ухвали суду ОСОБА_6 , 13 червня 2017 року близько 15 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Форд» моделі «Транзит», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаюсь автодорогою «Мукачево-Рогатин-Львів» на перехресті в с. Луг Рахівського району Закарпатської області, в напрямку із смт. Великий Бичків в с. Косівська Поляна, неподалік будівлі амбулаторії с. Луг, здійснюючи маневр повороту до с. Косівська Поляна, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль марки «Шкода» моделі «Октавія» реєстраційний номер Чеської Республіки « НОМЕР_2 », де допустив зіткнення з вказаним автомобілем внаслідок чого водій указаного автомобіля ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована ним, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вину у вчиненні якого визнав повністю, щиро розкаявся, завдані злочином матеріальні збитки добровільно відшкодував, характеризується позитивно, має одну малолітню дитину на утриманні та дружину з інвалідністю.

В апеляційній скарзі прокурора порушено питання про скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в даному кримінальному провадженні. Зазначає, що судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності не наведено достатніх підстав, які б дозволяли зробити висновок про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України через відсутність жодного з складових елементів дійового каяття. Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав лише в судовому засіданні, він відмовився надавати пояснення, шкоду відшкодував потерпілій лише під час розгляду провадження в суді першої інстанції, а не під час досудового розслідування. Також вказує на те, що судом в ухвалі не відображено про факт роз`яснення обвинуваченому вимог ст.349 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в зв`язку із грубим порушенням кримінального процесуального закону, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до ст. 45 Кримінального кодексу України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України належить до злочину невеликої тяжкості, вину свою у вчиненні якого визнав повністю, щиро розкаявся, завдані злочином матеріальні збитки добровільно відшкодував, характеризується позитивно, має одну малолітню дитину на утриманні та дружину-інваліда, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження про його обвинувачення.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, суд повинен був вказати про доведеність вини обвинувачених і навести відповідні докази на обґрунтування такого висновку, є необгрунтованими.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці сьомому п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, передбачене у ст.45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

За таких обставин та за наявності відповідного клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, суд відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України невідкладно розглянув це клопотання та прийняв рішення, яке відповідає вимогам ст.45КК України.

Згідно ст. 286 ч.4 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Законом ст.285 ч.3 КПК України, передбачене продовження судового провадження в повному обсязі в загальному порядку лише у разі, якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього. Таких заперечень не було.

Окрім цього, доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 вину визнав лише в судовому засіданні, він відмовився надавати пояснення, шкоду відшкодував потерпілій лише під час розгляду провадження в суді першої інстанції, а не під час досудового розслідування, що свідчить про формальний підхід суду до розгляду вказаного питання, також не можна визнати обґрунтованими, оскільки жодних застережень з цього приводу діюче законодавство не містить.

Апеляційний суд також не може визнати обґрунтованими і доводи прокурора про невідображення судом в ухвалі факту роз`яснення обвинуваченому вимог ст.349 КПК України, оскільки суд першої інстанції першочергово приступив до розгляду клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну судового рішення в справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.1, 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу начальника Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України та закриття кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000635 від 14 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: