Провадження № 1-кп/760/1386/18
Справа № 760/8610/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження внесені до ЄРДР №0003410 від 30.03.2018 року та за №0003947 від 10.04.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

-у 2008 році Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2,3 ст.186 КК України до 4 років обмеження волі. Звільнений з Комсомольського виправного центру 23.07.2013 року по відбуттю покарання; у 2015 році до 2-х років обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 05.04.2017 року засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4-х років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.03.2018 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2017 року залишено без змін.

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України

за участю прокурора: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він будучи раніше судимим, а саме: в 2008 році Кременчуцьким районним судом Полтавської обл. за ч.2, 3 ст.186 КК України до 4 роки обмеження волі. Звільнений з Комсомольського виправного центру 23.07.2013 року по відбуттю покарання; в 2015 році до 2 років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України до 1 року іспитового строку; 05.04.2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.03.2018 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2017 року залишено без змін, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.
Так, 30.03.2018 приблизно о 10:02 годині ОСОБА_3 , знаходячись на першому поверсі в під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_2 помітив дитячий велосипед «Azimut Trike», який вирішив повторно, таємно викрасти.Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_3 впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, та не завадить йому у вчиненні крадіжки, приблизно о 10:03 годині 30.03.2018 року, викрав дитячий велосипед «Azimut Trike», вартістю 2500 гривень, який належить ОСОБА_6 .
Викравши даний дитячий велосипед ОСОБА_3 , тримаючи його в руках, швидко вийшов з під`їзду вище вказаного будинку та пішов з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 2500 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 10.04.2018 року приблизно о 16:30 годині перебуваючи по бул.Чоколівському, 19 в м. Києві помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який в цей час рухався перед ним та похитнувся в зв`язку з запаморочення в голові через похилий свій вік. В свою чергу ОСОБА_3 вирішив допомогти раніше незнайомому чоловіку похилого віку ОСОБА_7 та провів його декілька метрів, після чого попросив в нього за це грошові кошти, на що потерпілий ОСОБА_7 відмовив ОСОБА_3 , але останній продовжував просити гроші у потерпілого ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_7 розуміючи, що ОСОБА_3 не залишає його в спокої та не відходить від нього, дістав зі своєї кишені гаманець та хотів дати декілька гривень ОСОБА_3 , щоб останній залишив його в спокої. В свою чергу ОСОБА_3 достовірно розуміючи, що в ОСОБА_7 в гаманці знаходяться грошові кошти, з метою збагачення вирішив повторно, відкрито викрасти в останнього майно, із застосуванням фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 схопився своїми двома руками за гаманець ОСОБА_7 та почав виривати його з рук останнього. Розуміючи, що потерпілий ОСОБА_7 намагається утримати свій гаманець при собі, ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, повалив чоловіка похилого віку ОСОБА_7 на тротуар, завдавши фізичного болю останньому. Користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_7 через свій похилий вік не може здійснювати опір, ОСОБА_3 шляхом ривка вирвав з рук у потерпілого ОСОБА_7 гаманець, вартістю 100 гривень в якому знаходилися гроші в сумі 2233 гривень, та з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2333 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України визнав у повному обсязі,розкаявся, не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті. Потерпілим все майно повернуто.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до суду не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Показання обвинуваченого ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, доведеною, оскільки він вчинив дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України та вчинив дії,що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України віднесені до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, дітей немає , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуає, тому суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливо без ізоляції від суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 в силу ст.66 КК України є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 в силу ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше засуджений 05.04.2017 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4-х років 1 місяця позбавлення волі, а тому йому слід призначити остаточне покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком не відбуте покарання за попереднім вироком.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2017 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох ) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 10 квітня 2018 року.

Речові докази по даному кримінальному провадженню: дитячий велосипед Azimut Trike переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити у власності потерпілого ОСОБА_8 ; грошові кошти в сумі 2233, гаманець, два шнурки та мобільний телефон « Ленова» з сім-картою « Київстар»- залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд міста Києва через Солом`янський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :