11-кп/775/298/2018(м)
221/427/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06липня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

представникапотерпілоїадвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисникавдіоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001027 від 07.07.2017 рокуза апеляційною скаргою прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та законного представника потерпілої ОСОБА_11 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від14 березня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцясмт. Володимирівка, Волноваського району, Донецькоїобласті, українця, громадянинаУкраїни, з вищоюосвітою, не працюючого, неодруженого, ранішене судимого, якийзареєстрований та фактичномешкає за адресою: АДРЕСА_1

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Рух справи, короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини.

За вирокомВолноваського районного суду Донецької області від 14 березня 2018 ОСОБА_12 визнаний винним у скоєннікримінальногоправопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК Україниі призначенойомупокарання у виді 3 (трьох) роківпозбавленняволі, безпозбавлення права керуваннятранспортнимизасобами.

У відповідності зі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо обвинувачений ОСОБА_9 протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питаньпробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільнийпозовзадоволеночастково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на ОСОБА_13 заподіянуматеріальну шкоду у сумі 27200грн. та моральну у сумі 20000грн.

У задоволеннівитрат на пальне у сумі 2103грн., ліків за час лікування в Волноваській ЦРЛ та витрат на правовудопомогу у сумі 2500грн. відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 користьдержавивитрати по судовій автотехнічнійекспертизі, висновок № 1/19-501 від22.12.2017р. у сумі 494,35грн.,витрати по судовій авто технічнійекспертизі №1/19-505 від22.12.2017р. у сумі 494,35грн, загальна сума витрат на залученняекспертів становить 988,70грн.

Судом ОСОБА_14 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження

Як встановив суд,обвинувачений ОСОБА_9 31 травня 2017 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, діючи в порушеннявимог п.2.1 а), б) Правил дорожньогорухуУкраїни, відповідно до яких: п.2.1. «Водіймеханічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а)посвідченняводія на право керуваннятранспортнимзасобомвідповідноїкатегорії;

б)реєстраційний документ на транспортнийзасіб...»,

не маючипосвідченняводія на право керуваннятранспортнимзасобомкерував мопедом марки «YAMAHA JOG», без реєстраційного номеру, який не зареєстрованийналежним чином у відповідних органах МВС, на якомуздійснюваврух по проїжджійчастинівул. Миру у смт. ВолодимирівкаВолноваського району Донецькоїобластізісторони АЗС «Драйв» в напрямкувул. 8-го березня.

Під`їжджаючи до перетину з вул. Садовою, смт. Володимирівка, Волноваського району, Донецькоїобласті, водій ОСОБА_15 , діючинеобережно, у порушеннявимог п. 12.3 Правил дорожньогорухуУкраїни, згіднояких: п.12.3.«Уразі виникненнянебезпеки для рухуабоперешкоди, яку водійоб`єктивноспроможнийвиявити, він повинен негайновжитизаходів для зменшенняшвидкості аж до зупинки транспортного засобуабобезпечного для іншихучасниківрухуоб`їздуперешкоди», проявляючизлочиннусамовпевненість, легковажнорозраховуючи на запобіганнядорожньо-транспортноїподії, відповідно не реагуючи на змінидорожньої обстановки, але маючиоб`єктивнуможливістьспостерігати за дорожньоюобстановкою та виявити на проїжджійчастинівул. Миру ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , якірухались у зустрічномуйомунапрямкувздовж правого краю проїжджоїчастинивідноснонапрямкурухукерованого ним мопеду, своєчасно не вживзаходів до зниженняшвидкостіабозупинкикерованого ним мопеду «YAMAHA JOG», без реєстраційного номеру, внаслідокчогопередньоючастиноювказаного транспортного засобускоївнаїзд на ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно наступні тілесні ушкодження: садно правого передпліччя, лівого колінного суглобу, забій м`яких тканин лобної області, синці верхнього та нижнього повік обох очей, субкон`юктивальний крововилив правого ока, закритий перелом кісток носа зі зміщенням, забій головного мозку 1 ступеню, осколкові переломи зі зміщенням обох стінок фронтальних пазух, верхніх стінок очниць, ячейки ґратчастої кістки, верхньої щелепи в області гайморових пазух, кісток носа справа зі зміщенням, які у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лобної області зліва та лівої половини обличчя, струс головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційнихскарг та узагальнення доводів особіб, які їх подали.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та законним представником потерпілої ОСОБА_7 подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , доведеність його вини, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати й ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_9 призначити покарання зач.2 ст.286 КК України у виді4роківпозбавленняволі з позбавленням права керуваннятранспортнимизасобами на строк 3 роки

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановши іспитовий строк 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В решті вирок суду залишит без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор вказав, що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд не надав неналежну оцінку тій обставині, що злочин, вчинений обвинуваченим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, не враховано і ступень суспільної небезпеки, яку несе в собіскоєний ОСОБА_9 злочин, оскільки внаслідок його противоправнихдій, які виразилися в порушенні в вимог Правил дорожнього руку України, спричинено значну шкоду здоров`ю неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , 2002 року народження, що виразилось у заподіянні їй тяжких тілесних ушкоджень та подальшому встановленню інвалідності.

Крім того вважає, що суд безпідставно не призначив обвинуваченому ОСОБА_9 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, зазначив, що на момент скоєння злочину він не мав посвідчення водія і тільки 13 липня 2017р. отримав посвідчення водія, тому суд не вбачає необхідності у призначенні вказаного додаткового покарання.

В апеляційній скарзі законний представник потерпілої ОСОБА_7 , також не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , доведеність його вини, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати й ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді шестироківпозбавленняволі

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_14 матеріальну шкоду 30378 гривень, моральну шкоду 50 000 гривень, витрати на правову допомогу у сумі 2500 гривень

Вважає призначене покарання явно несправедливим через м`якість, яке, на думку законного представника неповнолітньої потерпілої, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а звільнення його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням мінімального іспитового строку є безпідставним, не відповідає вимогам ст.50,65 КК України, є недостатнім для виправлення обвинуваченого

Крім того вважає, призначення судом покарання без позбавлення права керування транспортними засобами через отримання обвинуваченим посвідчення водія 13 липня 2017р. після скоєння ДТП 31 травня 2017р., що стало підставою для незастосування додаткової міри покарання, не є переконливим та суперечить закону.

Часткове задоволення судом цивільного позову провідщкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень є недостатнім та не відповідає розміру завданої моральної шкоди потерпілій.

Вважає, що втрата чинності Закону України від 20грудня 2011 р№ 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який втратив чинність на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017року. не позбавляє права позивача на відшкодування процесуальних витрат на підставі ст.ст.120,124 КПК України

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_20 підтримав доводи апеляційної скарги, просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати й ухвалити новий, ОСОБА_21 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 роківпозбавленняволі з позбавлення права керуваннятранспортнимизасобами на строк 3 роки

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановши іспитовий строк 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В решті вирок суду залишит без змін.

Потерпіла ОСОБА_6 , законний представникпотерпілої ОСОБА_7 , представникпотерпілоїадвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , просили вирок суду в частині призначеного покарання скасувати й ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді шестироківпозбавленняволі. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 30378 гривень, моральну шкоду 50 000 гривень, витрати на правову допомогу у сумі 2500 гривень

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 заперечували проти апеляційних скарг прокурора та законного представника потерпілої, відстоювали законність та обгрунтованність прийнятого рішення, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_9 без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував ту обставину, що від його противоправних дій потерпіла зазнала моральні страждання, які справедливо оцінені у розмірі 50 000 гривень, але не має можливості зазначену суму відкодувати, у зв`язку з чим частково визнає позивні вимоги у зазначеній частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_22 ,потерпілу ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_23 , дослідивши матеріали кримінального провадження щодо даних, які характеризують особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, правильність кваліфікації за ч.2 ст.286КК України в апеляційній скарзі прокурора та представника потерпілої не оспорюються, а тому, висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційних скаргах, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_9 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цим вимогам закону не відповідає.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, достатньо не врахував тяжкість злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, та наслідки,які настали, а саме спричинення значної шкоди здоров`ю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , 2002 року народження, що виразилось у заподіянні їй тяжких тілесних ушкоджень та подальшому встановленні інвалідності, та призначив покарання у виглядітрьої років позбавлення волі, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення є явно несправедливим через мякість.

Враховуючи всі наведені обставини в своїй сукупності, а також визнавши обставинами, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди, суд прийшов обґрунтованого висновку про можливість ОСОБА_24 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Доводи прокурора та представника потерпілої, зазначені в апеляційних скаргах, у той частині, що не мало масце щире каяття з боку обвинуваченого ОСОБА_9 , не відповідає дійсности та не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, з якого бачається, що обвинувачений повністю визнав обставини інкримінованого йому злочину, надав належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки через щирий осуд, визнання вини і готовність підлягати кримінальній відповідальності, його повідінку, яка полягає у добровільному частковому відшкодуванні матеріальних збитків до оголошеннявироку та після.

Та обставина, що обвинувачений не відшкодував завдану шкоду у повному обзязі, не свідчить про відсутність наміру зазначену шкоду сплатити у майбутньому, та не можнорасцінювать як відсутність каяття за скоєне.

Колегія суддів вважає, що не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобомчерез отримання обвинуаченнимпосвідчення водія 13 липня 2017р. після скоєння ДТП 31 травня 2017р., що стало підставою для незастосуванн додаткового міри покарання судом, не ґрунтується на правильному застосуваннізакону України про кримінальну відповідальність, та на загальних засадах призначення покарання, встановлених ст.ст.50,65 КК України, оскільки наявність прав на керування транспортними засобами враховуєтьсяна момент постановлення вироку, а не намомент скоєння ДТП.

Враховуючи наслідки дорожно-транспортної пригоди, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_25 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Що ж стосується цивільного позову, то часткове задовлення судом цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в суммі 20000 гривень, коллегія суддів вважає є недостатнім, оскільки не відповідає розміру завданої шкоди неповнолітній ОСОБА_26 . Суд першої інстанції достатньо не врахував, що потерпілій внаслідок ДТП були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що остання стала інвалідом, у неї було достатньо тривале лікування, яке вона вимущена буде продовжувати в майбутньому, що суттєво змінило її спосіб життя та завдало моральні страждання.

Відмова у відшкодуваннівитат на правову допомогу у суммі 2500 гривень судом обґрунтована тим, що розрахунок наданий адвокатом відповідно до Закону України від 20 грудня 2011 р№ 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», втратив чинність на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Але втрата чинності цього Закону не позбавляє права прозивача на відшкодування процесуальних витрат на підставі ст.120,124 КПК України.Договор про надання правової допомоги, довідка про сплату зазначеної суммі підтверджують факт сплати законнім представником потерпілоївитат на правову допомогу адвокату.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовил в частині стягнення матеріального збитку, повязанного на витратипальне у суммі2103грн., оскільки в даній частин зазначені витрати не були підтверджені.

Що ж стосується витрат на предбання ліків, колегія суддів вважає, що зазначенівимоги підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою були отримані тяжкі тілесні ушкодження, остання була госпіталізована, тривалий час знаходилась налікувані, отримувала ліки за призначенням лікаря, у зазначений період лікуванняз 31 травня 2017 по 14.06.2017р. були придбані медикаменти за призначенням, сума якихпідтверджена фіскальними чеками.

Висновок

У зв`язку з викладеним, на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції ОСОБА_27 в частині призначеного йому покараннята цивільного позовускасувати та ухвалити новий вирок, частково задовольнити апеляційні вимоги апелянтів.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, при цьому, суд звертає увагу на наслідки, у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченого до вчиненого.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він вину у скоєнні злочину визнав повністю, скоїв злочин тяжкий з необережності, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем мешкання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілій.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає його щире каяття та добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, щообтяжуютьпокаранняобвинуваченому, коллегією суддів не встановлено.

Згідно досудовоїдоповіді на обвинуваченого ОСОБА_9 , складену фахівцем Волноваськоговідділу з питань пробації, вивчалась особистість обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення таризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

Коллегія суддів вважає необхідним прийняти до уваги щире каяття обвинуваченого в скоєному та добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди, що є обставинами, які пом`якшують покарання, що обвинувачений скоїв злочин вперше, який є необережним, останній позитивно характеризується за місцем роботи і, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставини, що пом`якшуютьпокарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання у вигляді позбавлення волі шляхом застосуванняст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням ряду обов`язків, передбаченихст.76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На момент вчинення дорожно-транспортної події 31 травня 2017р. обвинувачений ОСОБА_9 взагалі не мав посвідчення водія на права керування тарснпортними засобами будь-якої категорії, що навпаки значно підвищує суспільну небезпеку його дій як водія, та не свідчить на його користь.

В подальшому 13.07.2017р. обвинувачений отримав посвідчення водія, отже на часрозгляду кримінального провадження мав правокерувати тарспортними засобами, що дає законні підстави застасувати до нього цей вид додаткового покарання.

З урахуванням встановленних обставин колегія суддів вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченогододатковепокарання у видіпозбавлення права керуваннятранспортнимизасобами, оскількиобвинувачениймає зазначене права, яке отримав 13 липня 2017р.

Цивільний позов, заявлений законним представником потерпілої ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, про відшкодування моральної шкоди у сумі 50000грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.5ст.128 КПК Україницивільнийпозов у кримінальномупровадженнірозглядається судом за правилами встановленомуцим Кодексом. Якщопроцесуальнівідносини, щовиникли в зв`язку з цивільнимпозовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуєтьсянормиЦивільно-процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінальногосудочинства.

Згідно з вимогамист.1166 ЦК України, шкода, спричинена майну фізичної особи або юридичній особі, відшкодовується у повному обсязі особою, що спричинила її.

Законний представник визначила витрати на лікування, що складається з витрат на лікування у сумі 40275грн., з яких 37200грн. вартість індивідуальної титанової пластини, на поїздки у лікарню на пальне -2103грн., процесуальні витрати у суммі 2500 гривень, а усього 44878 грн., з урахуванням, що обвинуваченим відшкодованочастину збитків у розмірі 15000грн.

Витрати на лікування у сумі 40275грн , з яких 37200грн. вартість індивідуальної титанової пластини та придбання ліків, підтверджені документально, коллегія вважає, що зазначенні вимоги підлгяють задоволенню.

Так, матеріаламисправипідтверджено, щовартістьіндивідуальноїтитановоїпластини для ОСОБА_6 становить 37200грн., судомбеспірновстановно, що внаслідок противоправних дій обвинуваченого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, остання була госпіталізована, тривалий час знаходилась на лікувані, останній призначались ліки за призначенням лікаря, у зазначений період були придбані медикаменти, сума яких підтверджена фіскальними чеками

Відповідно до положень ст.ст.120,124 КПК Українивитрати на правовудопомогу, тобтовитрати, пов`язані з оплатою допомогипредставникапотерпілого та цивільногопозивача, якінадаютьправовудопомогу за договором, несепотерпілий, цивільнийпозивач.

В разіухваленняобвинувальноговироку суд стягує з обвинуваченого на користьпотерпілоговсіздійснені ним документально підтвердженіпроцесуальнівитрати.

На обґрунтуваннявимог про відшкодуваннявитрат на правовудопомогу, законнимпредставникомнаданий суду розрахунок на суму 2500 грн. за наданняправовоїдопомоги адвокатом ОСОБА_8 .Договор на надання правової допомоги, довідка про сплату зазначеноїсуммі, підтверджують витрати, пов`язані з оплатою допомогипредставникапотерпілого та цивільногопозивача. Колегія суддів вважає, що зазначені процесуальнивітрати необхідно стягнути з обвинуваченого.

Витрати на пальне у сумі 2103грн.підтведжені фіскальними чеками, але суду не надано будь-яких даних, що дана сума була витрачена саме для поїздокдо лікарні, у зв`язку з чим в даній частині колегія суддів вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню у суммі27775 гривень, з обвинуваченого ОСОБА_9 необіхностягнути не відшкодований матеріальний збиток, що складається з витрат на лікування у сумі 40275грн., з яких 37200грн. вартість індивідуальної титанової пластини,процесуальні витрати у суммі 2500 гривень, з урахуванням, що обвинуваченим відшкодовано частину збитків у розмірі 15000грн.

За загальним правилом, встановленимст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, в тому числі заподіянням шкоди здоров`ю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка його заподіяла.

Згідно зіст.23 ЦК Українирозмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначеннірозмірувідшкодуваннявраховуютьсявимогирозумності і справедливості.

Вирішуючи питання про обґрунтованість цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди, пред`явленого потерпілою до обвинуваченого, суд погоджується із доводами потерпілої про те, що внаслідок скоєння злочину стосовно неї, їй була спричинена моральна шкода. Отримані потерпілою тілесні ушкодження безперечно пов`язані зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок необхідності лікування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідним, виходячи з обставинданого кримінального провадження та наслідків, які настали для потерпілої, розмір грошової компенсації моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 визначити в розмірі 50000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого, вважаючи таку суму розумною і справедливою сатисфакцією, внаслідок чого позов потерпілої в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та законного представника потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від14 березня 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання та цивільного позову скасувати.

Призначити ОСОБА_9 за ч.2ст.286 КК Україниу видічотирьох роківпозбавленняволі, з позбавленням права керуваннятранспортнимизасобами строком на два роки.

У відповідності зі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

періодичноз`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питаньпробації;

повідомлятиуповноважений орган з питаньпробації про змінумісцяпроживання, роботиабонавчання.

Цивільнийпозовзаконного представника неповнолітньої ОСОБА_28 задовольнитичастково.

Стягнутиіз ОСОБА_9 на користьКарандєйЛюбовіМихайлівнизаподіянуматеріальну шкоду у сумі 27775 грн. та моральну у сумі50 000грн.

У задоволенні стягненявитрат на пальне у суммі 2103 гривень відмовити.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 Сєдих ОСОБА_29 ОСОБА_2