СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/616/18
Провадження № 1-кп/306/121/18
Рядок статзвіту № 4
У Х В А Л А

17 серпня 2018 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, строком на шістдесят днів, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням, оскільки вважає, що тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити, з метою запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобіганню спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вважає, що тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину слугує достатньою підставою для продовження обраного запобіжного заходу, так як інші запобіжні заходи не забезпечать його належної процесуальної поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив. Просив не обирати йому запобіжний захід, повязаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 2 ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За обвинуваченням ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно п.1 (с) ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Отже, тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду у кримінальному провадженні про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

При формуванні внутрішнього переконання суду врахування, у томі числі і тяжкості злочину, має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України, яке є тяжким, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення та продовжувати злочинну діяльність, суд дійшов висновку, що застосування більш мякого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є недоцільним і такому необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на сорок шість днів.

Разом з тим, при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов"язків, передбачених ст.194 КПК України.

Таким чином, вирішуючи справу відповідно до вимог міжнародного та національного законодавства, при визначенні розміру застави, суд враховує положення ст.182 КПК України, а саме: обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176, 178, 183, 193, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 запобіжний захід - тримання під вартою строком на 46 (сорок шість) днів.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов"язків, передбачених КПК України в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 36 820, 00 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять грн 00 к.) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на один місяць, обов"язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до суду з встановленою судом періодичністю; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз"яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов"язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 до 2 ( двох ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Строк дії ухвали по 01 жовтня 2018 року включно.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_1