Постанова
Іменем України

09 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 569/13547/15-к
провадження № 51-3938 км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та проживає у м. Рівне, раніше судимого: 06.10.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 визначено виконувати самостійно.
Як встановив суд, ОСОБА_7 19 серпня 2015 року приблизно о 20.30 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 8 на вул. Бульби-Боровця у м. Рівне, під час конфлікту, що виник між ним та потерпілим ОСОБА_8 з приводу продажу ним потерпілому мобільного телефону, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдав один удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 та відкрито викрав у нього з кишені штанів грошові кошти у сумі 500 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2016 вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості, просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник посилається на неповноту досудового та судового слідства, зазначає, що обвинувачення побудоване на припущеннях, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК. Зазначає, що ОСОБА_7 взяв у потерпілого гроші не з корисною метою, а за відшкодування вартості проданого телефону, а тому вказаний спір міг бути вирішений у порядку цивільного судочинства. Звертає увагу, що під час досудового слідства не було встановлено марку телефону та його дійсну вартість. Вказує, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, всупереч вимогам ст. 419 КПК, в ухвалі не навів переконливих підстав прийняття такого рішення, не надав вичерпної відповіді на всі доводи апеляції. Крім того, у порушення вимог ч. 1 ст. 419 КПК, у вступній частині ухвали суду апеляційної інстанції не зазначено всіх учасників судового провадження, а саме: представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , а у мотивувальній частині ухвали не зазначено узагальненого викладу його позиції щодо апеляційної скарги.
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що він та потерпілий підтримують доводи касаційної скарги захисника засудженого. Вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК. Стверджує, що у потерпілого відсутні претензії до ОСОБА_7 , а конфлікт, що між ними виник міг бути вирішений в порядку цивільного судочинства.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні просив залишити касаційні скарги представника потерпілого та захисника засудженого без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.

Мотиви Суду
Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи викладені у касаційних скаргах, суд дійшов висновку, що касаційні скарги захисника засудженого та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.

Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.
За змістом ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Проте, перевіривши матеріали кримінального провадження, касаційний суд приходить до висновку, що зазначених вимог закону у провадженні щодо ОСОБА_7 апеляційним судом дотримано не було.
Так, апеляційний розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 проводився за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 . При цьому, апеляційний суд, залишаючи скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення, усупереч ст. 419 КПК не надав вичерпної відповіді про те, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами, він визнав наведені у скарзі доводи неспроможними.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , він порушував питання про необхідність скасування вироку районного суду та просив призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому, свою позицію захисник обґрунтовував тим, що вирок суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджував, що ОСОБА_7 не мав умислу на викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а діяв лише з метою повернути гроші за проданий потерпілому телефон. Звертав увагу на показання самого потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , які підтвердили, що суперечка між засудженим та потерпілим виникла з приводу вартості мобільного телефону. Зазначав, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК. Також, просив допитати в якості свідка ОСОБА_11 . Посилався на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 348-349 КПК.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, від потерпілого ОСОБА_8 до апеляційного суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та за участю його представника. Також, потерпілий зазначив, що вимоги апеляційної скарги він підтримує, вважає, що вирок районного суду є незаконним, занадто суворим та не відповідає фактичним обставинам провадження, у зв`язку з чим просить його скасувати (т. 2, а.п. 93).
Апеляційний суд, залишаючи скаргу захисника без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою, розглянув доводи захисника поверхово, обмежився простим констатуванням факту про законність рішення районного суду, а доводи, викладені в заяві потерпілого, взагалі залишив без уваги. При цьому, суд не розкрив суті зібраних у провадженні доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляції і не співставив їх як між собою, так і з наявними доказами у справі, хоча це має істотне значення для вирішення питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого.
Також, у порушення вимог ч. 1 ст. 419 КПК, у вступній частині ухвали суду апеляційної інстанції не зазначено всіх учасників судового провадження, а саме: представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , а у мотивувальній частині ухвали не зазначено узагальненого викладу його позиції щодо апеляційної скарги.

Таким чином, з огляду на наведене, рішення апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим, вказані порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, порушили права учасників судового провадження на об`єктивний і неупереджений розгляд справи в апеляційному порядку та вимоги ст. 419 КПК, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, касаційні скарги захисника засудженого та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен перевірити всі доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів, яке б відповідало положенням ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково, ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3