Провадження № 1-в/127/722/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2010 року за п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
ОСОБА_4 мотивував своє клопотання тим, що вироком Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2010 року за п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115 КК України його засуджено до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 14 липня 2011 року вирок в частині покарання залишено без змін. Згідно клопотання ОСОБА_4 відбув 11 років ув`язнення, за весь час багато трудився, навчався, самовдосконалювався, доклав чимало зусиль, щоб виправити себе на краще. ОСОБА_4 вважає, що суд не може відмовити в задоволенні його клопотання посилаючись на норми (чи їх відсутність) в законах України, просить звільнити його від покарання у виді довічного позбавлення волі умовно-достроково або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо умовно-дострокового звільнення зазначеної особи від покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, мотивуючи заперечення тим, що кримінально-процесуальним законодавством України передбачено заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі актом Президента України про помилування, практику ЄСПЛ, на яку в клопотанні посилається засуджений, не може бути застосовано судом при розгляді клопотання ОСОБА_4 .
Засуджений ОСОБА_4 в режимі відеоконференції просив клопотання задовольнити, вказав, що має заохочення на місцем відбування покарання, стягнення відсутні.
Захисник засудженого в судовому засіданні підтримала клопотання ОСОБА_4 , вказала, що посилання останнього в клопотанні на практику ЄСПЛ доречне та має бути застосоване судом.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, а також матеріали особової справи ОСОБА_4 приходить до наступних висновків.
15 липня 2010 року ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Київської області за п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахується з 18 липня 2009 року.
14 липня 2011 року зазначений вирок був переглянутий у касаційному порядку Верховним Судом України і залишений без змін в частині покарання ОСОБА_4 , що свідчить про його законність та обґрунтованість щодо призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі із урахуванням всіх обставин справи.
Засуджений ОСОБА_4 , вважаючи, що призначене йому вироком суду покарання у виді довічного позбавлення волі є нелюдським та таким, що піддає його тортурам, звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення або заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.
Так, ч.1-2 ст. 87 КК України встановлено, що помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженій особі до довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років.
Згідно ст. 151 ч. 7 КВК України, засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
З огляду на викладене, суд вважає, що чинне законодавство України передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким шляхом помилування засудженого, а заміна невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється виключно лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.
Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
З аналізу викладеної норми вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, застосуванню не підлягає, поширюється виключно лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_4 необґрунтоване та безпідставне, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 64,87 КК України, ст.ст. 372,537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2010 року за п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: