ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа №201/8415/18
№1-кс/201/5143/2018
У Х В А Л А

іменем України

06 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:
- визнати бездіяльність прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 в частині невиконання ним своїх обов`язків як прокурора та неналежної організації роботи прокуратури Дніпропетровської області, порушення присяги прокурора;
- зобов`язати прокурора Дніпропетровської області надати повну та обґрунтовану відповідь на порушення КПК України, допущені прокурорами області при здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях №000602 від 21.05.2014, №0000847 від 25.10.2015, №0000236 від 03.03.2015, на які заявник вказав на особистому прийомі прокурора області 29.05.2018.
В обґрунтування доводів клопотання заявник посилається на те, що 29.05.2018 він звернувся до прокурора області ОСОБА_5 на особистий прийом, на якому повідомив про незадовільний стан розслідування зазначених кримінальних проваджень та відсутність належного процесуального керівництва з боку прокурорів процесуальних керівників у цих провадженнях. Письмової відповіді на своє звернення заявник не отримав, позитивних зрушень в розслідуванні зазначених кримінальних проваджень не відбулося.
В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор просила у задоволенні скарги відмовити, вказала на те, що відповідь заявнику була надана в усному порядку безпосередньо під час особистого прийому прокурора області 29.05.2018 в ході спілкування останнього з заявником.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 КПК України, керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень;
Повноваження керівника регіональної прокуратури у кримінальних провадженнях визначені, серед іншого у ст.36 КПК України, за змістом ч.5 якої, Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.
Частиною 6 ст.36 КПК України визначено, що Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Про скасування таких постанов повідомляється прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення відповідного досудового розслідування. Скасування таких постанов слідчих та прокурорів Національного антикорупційного бюро України може бути здійснено лише Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 статті 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Крім того, статтею 308 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.
Наведена норма дає право заявнику звернутися із скаргою про недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування зазначених кримінальних проваджень.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя діє виключно в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.
При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
В той же час, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Відповідно ж до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Термін «прокурор» розтлумачений у п.15 ч.1 ст.3 КПК України, згідно до якої, прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень.
Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.
Прокурором вищого рівня є:
1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури - керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;
2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів регіональної прокуратури - керівник регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;
3) для керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;
4) для керівника регіональної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Генеральної прокуратури України - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;
5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор.
4. Накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання відповідним прокурором.
Прокурору, якому віддали наказ чи вказівку в усній формі, надається письмове підтвердження такого наказу чи вказівки.
5. Прокурор не зобов`язаний виконувати накази та вказівки прокурора вищого рівня, що викликають у нього сумнів у законності, якщо він не отримав їх у письмовій формі, а також явно злочинні накази або вказівки. Прокурор має право звернутися до Ради прокурорів України з повідомленням про загрозу його незалежності у зв`язку з наданням (відданням) прокурором вищого рівня наказу або вказівки.
6. Надання (віддання) незаконного наказу або вказівки чи його (її) виконання, а також надання (віддання) чи виконання явно злочинного наказу або вказівки тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.
З урахуванням наведеного, слід дійти висновку про те, що до компетенції прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 відноситься прийняття певних процесуальних рішень в кримінальних провадженнях, що розслідуються слідчими або прокурорами цієї прокуратури. Водночас, такі повноваження за своєю правовою природою є дискреційними, тобто становлять собою сукупність прав і обов`язків, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, можливих в кожній конкретній ситуації.
Разом з тим, у відповідності до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування
Частиною 1ст. 303 КПК України передбачено перелік дій та бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового розслідування. До цього переліку не входить скарга на бездіяльність прокурора вищого рівня, тобто, слідчий суддя не має повноважень розглядати таку скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
За таких умов, до повноважень слідчого судді не відноситься визнання або невизнання бездіяльності керівника регіональної прокуратури в частині невиконання ним своїх обов`язків як прокурора та неналежної організації роботи прокуратури області, тим більш встановлення факту порушення ним присяги прокурора, як того просить заявник, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.
В той же час, на звернення заявника від 29.05.2018, він має право отримати письмову відповідь, яку, за дорученням керівника регіональної прокуратури має підготувати уповноважена особа прокуратури області, або він може надати її особисто, тому, з метою захисту прав заявника, суд вважає за можливе в цій частині скаргу частково задовільнити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області надати повну та обґрунтовану відповідь на порушення КПК України, допущені прокурорами області при здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях №000602 від 21.05.2014, №0000847 від 25.10.2015, №0000236 від 03.03.2015, на які ОСОБА_3 вказав на особистому прийомі прокурора області 29.05.2018.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1