1Справа № 335/1298/17 1-кп/335/112/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження, у якому, на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, судом у судовому засіданні на обговорення учасників кримінального провадження було поставлено питання доцільності продовження строку утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
У судовому засіданні прокурор вважав за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, встановлені ризики, на даний час, не відпали, як наслідок, обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, на його переконання є дійсними.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу останньому з тримання під вартою на домашній нічний арешт, посилаючись на те, що в даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, про що свідчить його поведінка протягом більш ніж півроку-відсудність порушень покладених на нього обов`язків, коли відносно нього був обраний запобіжний захід - домашній арешт. На утриманні обвинувачений має двох малолітніх дітей, та батьків похилого віку, які на теперішній час у відсутності батька дітей піклуються за своїх онуків. ОСОБА_5 навіть прийшов до суду в зазначений день та час 27.02.2018 року будучи повідомлений про наявність клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу - тримання під вартою. Також зазначив, що ОСОБА_5 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та приєднані до кримінального провадження в якості речових доказів. Крім того, ОСОБА_5 не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта так як, під час досудового розслідування та судового слідства було допитано зазначених осіб та проведені інші процесуальні дії на підтвердження його винуватості. Також, ОСОБА_5 не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він дав покази з приводу пред`явленої йому підозри, а докази його вини орган досудового слідства вважає достатніми для повідомлення про підозру. Крім того, ОСОБА_5 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, бо раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а скоєні ним злочини можуть бути підтверджені не інакше як обвинувальним вироком суду. Посилаючись на те, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою, захисник просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), за ч. 1 ст. 187 КК України, тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), та за ч. 2 ст. 187 КК України, тобто, розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.

Окрім даних вказаних стороною захисту в ході обговорення питання доцільності продовження запобіжних заходів, відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту встановлено також такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, офіційно не працевлаштований, має вищу освіту, має на утримані двох малолітніх дітей, офіційно зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.
На цей час, усі докази, передбачені ст. 84 КПК України, з боку обвинувачення та захисту не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.
При цьому, вони обумовлені у світлі факторів пов`язаних з характером обвинуваченого, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається кримінальному переслідуванню, з огляду на що, об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.
Обставини регламентовані ст. 178 КПК України у світлі даних про обвинуваченого, не є такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України та поєднання з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених у цій справі доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені.
Також, в судовому засіданні встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером особи обвинуваченого, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non)належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
А, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строк утримання під вартою відповідає критерію розумності.
З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому у межах з 31 травня 2018 року до 09 липня 2018 року включно.
На підставі викладеного взадоволенні клопотання сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжити з 31 травня 2018 року до 09 липня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1