11-кп/775/226/2018(м)
264/6315/17

11-кп/775/226/2018(м)
264/6315/17
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
іменем України
30 травня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 лютого 2018 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення відмовлено,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.09.2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання, не відбуте за вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.11.2015 року покарання та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі. Раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів.
07.12.2017 р. засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 01 лютого 2018 року у задоволенні зазначеного клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення відмовлено, посилаючись на вимоги ст. 81 КК України. Відмовляючи в задоволенні подання, суд вказав, що підставою застосування ст. 81 КК України є доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, в той час як ОСОБА_7 як згідно матеріалів справи, так і пояснень самого засудженого, за період відбування покарання заохочень не має, що ставить під сумнів те, що він став на шлях виправлення.
Не погоджуючись з судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що суд, відмовляючі у задоволенні його клопотання, не врахував те, що він скоїв злочин будучі неповнолітньою особою, є сиротою, відбув покарання більше половини, від призначеного строку, заохочень та стягнень він не має оскільки відбував покарання в виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу не тривалий час, а більший час утримувався в умовах попереднього ув`язнення.
Крім того, засуджений направив до суду клопотання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 ч.5 КК України (в редакції 26.11.15 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з часу затримання за попереднім вироком з 23.09.16 року по день набрання вироком Жовтневого райсуду м. Маріуполя від 22.09.17 року законної сили, тобто по 22.11.17 року.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який не погодився з доводами апеляції засудженого, вважаючи постанову суду першої інстанції законною, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за наступними підставами.
Відповідно до положень частин 1 і 2 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Розгляд цієї категорії справ регламентує і постанова Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», де у пункті 17 зазначається, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Колегія суддів вважає, що суд при розгляді клопотання засудженого правильно врахував, що за місцем відбуття покарання він характеризується посередньо, стягнень не має, до суспільно корисної праці не залучався, за період відбування покарання заохочень не має, сукупність цих обставин ставить під сумнів його доводи про те, що він став на шлях виправлення.
Умовно-дострокове звільнення слід розцінювати як свого роду винагороду окремих засуджених за зразкову поведінку і ставлення до праці. Пасивна форма поведінки, що складається лиш в утриманні від порушень правил внутрішнього розпорядку є нормою поведінки кожного засудженого і не заслуговують заохочень.
Колегія суддів вважає, що враховуючи наведені обставини, суд прийшов до правильного висновку про те, що клопотання засудженого було направлено до суду передчасно та обґрунтовано відмовив у його задоволенні. Рішення, прийняте судом за результатами розгляду клопотання засудженого, не суперечить вимогам ст. 81 КК України та не порушує прав засудженого на умовно-дострокове звільнення за умови додержання вимог ст. 81 КК України.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженого не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування ухвали суду.
Колегія суддів вважає, що клопотання засудженого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 ч.5 КК України (в редакції 26.11.15 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з часу до набрання вироком Жовтневого райсуду м. Маріуполя від 22.09.17 року законної сили вирішується в порядку ст. 537,539 КПК України та не підлягає вирішенню у межах даного провадження про умовно-дострокове звільнення.
Керуючись стст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 01.02.18 року постановлену щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Кримінального Касаційного Верховного Суду, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення копії ухвали.

Судді: