Номер провадження: 11-сс/785/1410/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,-

встановив:

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0004008 від 20.08.2018 року було задоволено клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іллічівка, Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2010 р.н., із неповною середньою освітою, не офіційно працюючого на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.02.2018 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч.1 та 2 ст.259 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 21.10.2018 року.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 20.08.2018 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи в м. Одесі на розі вул. Семена Палія та вул. Марсельської, керуючись хуліганськими мотивами, за допомогою свого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 здійснив виклик на спецлінію оператора «102» ГУНП в Одеській області та навмисно повідомив відомості, що не відповідають дійсності, а саме про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного 18-А заміновано адміністративну будівлю Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, достовірно знаючи про те, що дане повідомлення є хибним і не відповідає дійсності.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення; існує доведений ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків та вчинити нове кримінальне правопорушення, так як раніше засуджений за аналогічний злочин.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що є перешкодою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею встановлено не було.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діюча в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, вказала, що вважає ухвалу необґрунтованою, незаконною та безпідставною з огляду на те, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий в своєму клопотанні не довели наявність ризиків, достатніх для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, натомість, слідчим суддею було залишено поза увагою той факт, що підозрюваний має постійне місце проживання та з його поведінки не вбачається, що він має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на викладене вище, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, зокрема, у виді домашнього арешту із забороною залишати житло з 22:00 години до 05:00 години.

До початку судового засідання 29.08.2018 року до апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_7 , в якій остання просила розглянути апеляційну скаргу за її відсутності та просила її задовольнити, тому, на підставі положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливим провести розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції, перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до §. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК не є предметом оскарження та підтверджується отриманими органом досудового розслідування доказами, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання, а саме: поясненнями самого підозрюваного ОСОБА_8 від 22.08.2018 року (а.с. 8) та протоколом огляду предметів від 22.08.2018 року (а.с. 16-19).

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині. При цьому апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що сторонами кримінального провадження підозра у вчиненому правопорушенні не оспорюється.

Водночас, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами сторони захисту про те, що з поведінки підозрюваного не вбачається, що він має намір перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення з наступних підстав.

Так, на думку апеляційного суду, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції було повністю доведено існування в даному кримінальному провадження ризиків того, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у повторному вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, що свідчить про те, що в разі доведеності його винуватості йому повинно бути призначене реальне покарання; не одружений та не дивлячись на наявність у нього на утриманні малолітньої дитини 2010 р.н., не працевлаштований, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, відповідно до довідки ОСК ГУНП в Одеській області (а.с. 9, зворотна сторона), раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений Суворовським р/с м. Одеси 13.02.2018 року за вчинення аналогічних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 259 та ч. 2 ст. 259 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком та вчинив новий злочин під час відбування покарання з випробуванням та в період іспитового строку.

На думку апеляційного суду, остання вищезазначена обставина свідчить про небажання підозрюваного ставати на шлях виправлення та ігнорування ним положень кримінального закону, оскільки останній знову підозрюється у вчиненні аналогічного тяжкого злочину не дивлячись на перебування на іспитовому строку.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту на неврахування слідчим суддею того, щопідозрюваний має постійне місце проживання, однак наголошує на тому, що зазначена обставина хоча й відповідає дійсності, однак не свідчить про зменшення або відсутність ризиків, зазначених апеляційним судом вище.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині в період перебування на іспитовому строку за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, обставин його вчинення та існуючих в даному провадженні ризиків, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано та чітко прийняв до уваги слідчий суддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1)залишити ухвалу без змін;
2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Разом з тим, слідчий суддя при постановленні ухвали допустив технічні помилки, пов`язані з визначенням строку тримання ОСОБА_8 під вартою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частина 2 вищезазначеної статті передбачає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

В резолютивній частині ухвали (а.с. 34, зворотна сторона) слідчий суддя вказав на необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, однак помилково зазначив строк дії обраного запобіжного заходу до 21.10.2018 року.

Так, підозрюваний ОСОБА_8 був затриманий 22.08.2018 року (а.с. 11-15), тому строк дії ухвали слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 23.08.2018 року про тримання останнього під вартою обчислюється саме з 22.08.2018 року й, відповідно до положень ч. 5 ст. 115 КПК України, закінчується 20.10.2018 року, а не 21.10.2018 року, як це зазначив слідчий суддя в резолютивній частині ухвали (а.с. 34, зворотна сторона).

Апеляційний суд вважає зазначену в ухвалі дату закінчення строку дії ухвали такою, що внесена помилково та вважає за можливим звернути увагу слідчого судді районного суду на невідповідність зазначеної дати та рекомендувати виправити допущену помилку, шляхом прийняття відповідної ухвали.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , поведінку останнього, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, характеристику особи підозрюваного, існування доведених ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, підозри останнього у вчиненні нового кримінального правопорушення, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним вищевказаним ризикам, в зв`язку законно й обґрунтовано застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, в зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.08.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0004008 від 20.08.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України було задоволено слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб - залишити без змін.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 404 КПК України, рекомендувати слідчому судді Суворовського районного суду м. Одеси виправити описку, допущену в резолютивній частині ухвали щодо строку її дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4