Справа № 206/2135/18
1-кп/206/239/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000060 внесене в ЄРДР 16.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000060 внесене в ЄРДР 16.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
11.06.2018 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська надішло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення кримінального провадження на досудове розслідування, в обґрунтування свого клопотання зазначив, що докази у кримінальному проваджені в якому він обвинувачується за ч. 2 ст. 307 КК України, сфабриковані співробітниками досудового слідства та жодних доказів підтвердження його вини у вчиненні зазначеного злочину в матеріалах справи не має. Крім того, просив суд, змінити запобіжний захід відносно нього у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки підстави для повернення відповідно до норм ст. 291 КПК України відстуні, а ризики зазначені в ст. 177 КПК України доведені та обґрунтовані відносно останнього, на підставі вищевикладеного підстави для зміни запобіжного заходу відсутні та недоведені самим обвинуваченим ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив задовольнити.
Суд, дослідивши клопотання обвинуваченого, думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого з наступних підстав. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України).
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
19.04.2018 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська вказане кримінальне провадження було призначене до судового розгляду.
Відповідно до вимог до ч. 3 ст. 314 КПК України, виключно у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Статтею 291 КПК України зазначено вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт та документи, які повинні бути додані до обвинувального акту.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постановленої ухвали суду від 19.04.2018, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. На момент розгляду питання по можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду в порядку ст. 314 КПК України, обвинуваченим не було надано суду обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акту прокурору, інших підстав, що унеможливлювали призначити справу до судового розгляду передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом на стадії підготовчого судового засідання, встановлено не було.

Окрім того, з описовою частини ухвали суду від 19.04.2018 вбчається що, «В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду».

Крім того, суд наголошує на тому що, що обвинувачений просить задовольнити клопотання згідно норм КПК України в редакції 1960 року та Перехідними положеннями КПК України 2012 року.

Враховуючи те, що згідно ч. 2 Прикінцевих положень КПК України з дня набрання чинності цим Кодексом втратив чинність КПК України 1960 року, а Перехідні положення, на які посилається обвинувачений, не містять приписів, які дають можливість розглядати вказане клопотання.

Вирішуючи питання щодо доцільності зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, суд враховує думку учасників судового провадження, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , продовжують існувати.
Окрім того, суд, враховує той факт, що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, що свідчить про наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі: обґрунтованістю підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, на думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, в той час як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Тому, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам передбачених у ст. 177 КПК України. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне в задовленні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 315-316, 372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1