Дата документу Справа № 336/1241/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1241/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/822/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2018 року, якою задоволено подання Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
11 січня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання Запорізького МРВ з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2017 року.
Подання Запорізького МРВ з питань пробації обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього двічі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію 4 вересня 2017 року та 2 січня 2018 року.
Крім того, згідно з довідки ІІПС АРМОР, ОСОБА_7 двічі притягувався до адміністративної відповідальності: 3 січня 2018 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП та 4 січня 2018 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 двічі не прибував на реєстрацію без поважних причин та протягом іспитового строку двічі притягувався до адміністративної відповідальності, прийшов до висновку про те, що дії засудженого свідчать про небажання стати на шлях виправлення і з метою його виправлення подання Запорізького МРВ з питань пробації слід задовольнити.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням залишити без задоволення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невиконання ним обов`язків, покладених на нього судом.
Зазначає, що посилання в ухвалі суду на те, що він не заперечував проти подання не відповідає його дійсному волевиявленню, оскільки він не був ознайомлений з текстом подання, його копію йому не вручали, наслідків розгляду подання він не розумів.
Крім того, йому не було роз`яснено його права та обов`язки, при розгляді подання він не мав захисника, який би міг роз`яснити суть вказаного подання та можливі наслідки прийнятого судом рішення, чим було грубо порушено його право на захист.
Також зазначає, що через свою юридичну необізнаність він не надав суду письмові докази, які б підтверджували поважність причин неявки до органу пробації у зв`язку з хворобою, а матеріалами провадження не підтверджено факт його умисного ухилення від покладених на нього обов`язків.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити та зазначила, що довідка «Армор» не є доказом того, що ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності, його жодного разу не попереджали про наслідки неявки, він надавав до органу пробації довідку про лікування, однак вона кудись зникла, а в суді першої інстанції він дійсно казав, що не заперечує проти подання, проте він не розумів можливих наслідків його задоволення.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду також підтримав апеляційну скаргу та повідомив, що він хворів і надав про це відповідну довідку, проте в органі пробації йому повідомили, що її немає, до того ж, він попереджав інспектора про те, що він не має можливості прийти на реєстрацію.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечувала проти апеляційної скарги, оскільки у своїх поясненнях засуджений не вказував про те, що він перебував у лікарні, крім того, він двічі попереджався про наслідки неявки на реєстрацію до органу пробації.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2017 року за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_9 під час відбування покарання з випробуванням двічі без поважної причини не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, а також двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності, начальник Запорізького МРВ з питань пробації звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_9 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Суд першої інстанції задовольнив зазначене подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_9 два рази без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації і належним чином поважність причин пропуску не підтвердив, двічі притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
На думку колегії суддів, суд належним чином не перевірив обставини, зазначені в поданні.
Як вбачається з наявної в особовій справі підписці, 30 травня 2017 року засуджений ОСОБА_7 ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 12).
Відповідно до постанови від 14 липня 2017 року ОСОБА_7 встановлено дні явки для реєстрації кожного першого понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 14).
Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_7 двічі 4 вересня 2017 року та 2 січня 2018 року на реєстрацію не з`явився, проте за викликами інспектора органу пробації з`явився та дав пояснення з зазначеного приводу, вказавши, що 4 вересня 2017 року перебував на роботі, а 2 січня 2018 року хворів, надати документальні підтвердження можливості не має, оскільки він працює неофіційно, а лікування проходив вдома та до лікаря не звертався (особова справа, а.с. 15, 23, 35).
Разом з тим, з апеляційною скаргою засуджений ОСОБА_7 надав суду апеляційної інстанції копію довідки про те, що він з 29 грудня 2017 року по 6 січня 2018 року був хворий на гострий бронхіт, у зв`язку з чим був звільнений від занять в коледжі на вказаний період.
З наявної в особовій справі довідки «Армор» вбачається, що ОСОБА_7 двічі протягом іспитового притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачень ч. 1 ст.175-1 КУпАП та ч. 1 ст. 178 КУпАП (особова справа, а.с. 37-38).
Проте матеріали провадження не містять належним чином завірених копій рішень про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, що набрали законної сили, а тому колегія суддів вважає, що відсутні належні докази того, що засуджений притягався до адміністративної відповідальності.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що навіть у випадку, якщо ОСОБА_7 дійсно притягався до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення, це не може свідчити про систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Така ж правова позиція викладена у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно двічі не з`явився на реєстрацію до органу пробації, до того ж, поважність причин одної неявки документально підтвердив під час апеляційного розгляду, відповідно до довідки «Армор» два рази був притягнутий до адміністративної відповідальності, однак належні докази на підтвердження цього в матеріалах провадження відсутні, і в подальшому, після відповідних попереджень, своїх обов`язків не порушував, адміністративних правопорушень, які б свідчили про його небажання ставати на шлях виправлення не вчиняв.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні вищевказаного подання.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2018 року, якою задоволено подання Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 , скасувати.
У задоволенні подання Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 , відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4