Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/588/18
№ 1-кс/733/97/18
Ухвала
"08" травня 2018 р. м. Ічня

Слідчий суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000037 від 22 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про накладення арешту на майно - земельну ділянку по кримінальному провадженню № 0000037 від 22 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, вказуючи на те, що в провадженні СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 22.03.2018 року, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, за фактом неналежного виконання службовими особами Ічнянської міської ради Чернігівської області своїх службових обов`язків під час відведення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0800 га (кадастровий номер :01:007:0742) у власність для індивідуального садівництва за рахунок земель запасу комунальної власності в межах Ічнянської міської ради Чернігівської області за адресою: м. Ічня, вул. Дрофаня Чернігівської області. Під час досудового розслідування встановлено, що вищевказана земельна ділянка передану у власність ОСОБА_4 з порушенням чинного земельного законодавства та може накладатися на земельні ділянки ПАТ «Українська залізниця» згідно картографічних матеріалів, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

19 квітня 2018 року дану земельну ділянку визнано речовим доказом.

Із метою збереження речових доказів, існування реальної можливості продажу, дарування чи іншого відчуження земельної ділянки, запобігання ризику відчуження майна, набутого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відшкодування збитків завданих державі, виникла необхідність у накладені арешту на земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер :01:007:0742). Вивчивши клопотання та додатки до нього, слідчий суддя дійшов висновку про його повернення для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, виходячи з наступного.
Статтею 171 КПК України передбачено обов`язкові умови, які зазначаються в клопотанні про накладення арешту майна. Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За нормами частини 2 та 3 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Всупереч цих вимог, у поданому клопотанні документально не підтверджена можливість продажу, дарування чи іншого способу відчуження ОСОБА_4 вищевказаної земельної ділянки. Крім того, в даному клопотанні вказує слідчий про збитки, завдані державі, але не зазначає розміру та в чому саме вони полягають. Разом з тим, в порушення вимог ст. 171 КПК України обгрунтування необхідності накладення арешту на майно нічим документально не підтверджене.
Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню за правилом ч.3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків з встановлення строку у 72 години.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000037 від 22 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, повернути прокурору в провадженні - начальнику Ічнянського відділу Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1