Справа № 672/271/17
ВИРОК
Іменем України

29.10.2018 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2017 за №0000010, які надійшли до суду з обвинувальним актом, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася та проживає в АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючої медсестрою в Городоцькій ЦРЛ, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 01 березня 2015 року, діючи умисно, шляхом обману, з метою підроблення офіційного документа і незаконного отримання соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та особистого збагачення, знаходячись в приміщенні управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації, розташованого по вулиці Грушевського, 90, в м. Городок Городоцького району Хмельницької області, подала заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, до якої додала декларацію про доходи та майновий стан сім`ї. При цьому ОСОБА_7 умисно подала завідомо неправдиву інформацію про відсутність в неї житлових приміщень, яку власноручно внесла в зазначену декларацію про доходи та майновий стан. Зокрема, умисно не зазначила про наявність в неї зареєстрованих на праві власності квартири загальною площею 98,7 кв.м., що розташована на АДРЕСА_2 та житлового будинку загальною площею 171,2 кв. м., що розташований по АДРЕСА_3 , площа яких перевищує норми, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям для отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, приховала інформацію про наявність двох зазначених житлових приміщень від уповноваженої особи управління соціального захисту Городоцької районної державної адміністрації шляхом умисного замовчування, хоча була обізнана про обов`язок повідомляти органи соціального захисту населення повні та достовірні відомості про доходи та майновий стан членів сім`ї, що підтверджується розписками у відповідних заяві та декларації від 23.03.2015.

Аналогічні заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_7 діючи умисно, шляхом обману, з метою незаконного отримання соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, знаходячись в приміщенні управління соціального захисту Городоцької районної державної адміністрації, подала 25.11.2015, 12.05.2016, 18.11.2016, в яких також власноручно вносила завідомо неправдиву інформацію про відсутність в неї зазначених житлових приміщень.

На підставі поданих завідомо підроблених документів ОСОБА_7 було призначено соціальну допомогу, як малозабезпеченій сім`ї, та в період з 01.03.2015 по 31.10.2016 нею було отримано грошові кошти в сумі 33135,98 грн., а саме: з 01.03.2015 по 31.12.2015 в сумі 14127,68 грн., з 01.01.2016 по 31.10.2016 в сумі 19008,30 грн., якими вона шляхом обману заволоділа та завдала державі в особі управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації збитків на вказану суму.

Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, та ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Допитана в судовому засіданні як обвинувачена ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала та показала, що в березні 2015 року для отримання соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї вона звернулася до управління соціального захисту Городоцької РДА. Тоді ж вона особисто написала заяву та заповнила декларацію про доходи. Оскільки належні їй на праві власності будинок та квартира не придатні для проживання, а проживає вона разом із сім`єю у своєї свекрухи, то вона не вказувала про зазначені об`єкти нерухомості в декларації і не знала, що про них слід вказати в декларації. Отримавши соціальну допомогу вона через певні проміжки часу знову зверталася до управління соціального захисту за такою ж соціальною допомогою. Працівники управління казали подавати їй такі ж документи, як і в перший раз, що вона і робила, також не вказавши будинок і квартиру, оскільки була переконана, що непридатність цих об`єктів для проживанні і власне не проживання її з сім`єю там є підставою для призначення соціальної допомоги. Також обвинувачена ствердила, що вона казала працівникам управління соціального захисту про наявність в неї нерухомого майна, проте їй повідомили, що якщо будуть проблеми, то це можна буде виправити. Наміру вводити в оману управління соціального захисту в неї не було і вона розраховувала, що в разі виявлення неточностей в поданих нею документах, це можна буде виправити.

Представник управління соціального захисту Городоцької РДА, яке визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 показала, що в березні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до управління соціального захисту для призначення соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та подала необхідні для цього документи. Впродовж десяти календарних днів подані обвинуваченою документи перевірялися інспекторами управління і за результатами перевірки їй було призначено таку допомогу. Також представник потерпілого вказала, що інформація про наявність у Копицяк нерухомого майна стала відома тільки в грудні 2016 року, а до цього з відповідними запитами до державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно працівники управління не зверталися.

Свідок ОСОБА_8 , яка працює завідуючим сектору державних соціальних інспекторів управління соціального захисту Городоцької РДА, показала, що під час ревізії, яка була проведена в управлінні соціального захисту в листопаді 2016 року було встановлено, що ОСОБА_7 є власником будинку та квартири, через що було зупинено виплату їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Також свідок вказала, що контроль за достовірністю та повнотою інформації про доходи і майновий стан осіб, що звертаються за призначенням соціальної допомоги, повинні здійснювати державні соціальні інспектори впродовж десяти днів, проте через малу кількість інспекторів такі перевірки не завжди проводяться своєчасно. Крім того, свідок зазначила, що якби недостовірні відомості, які надала ОСОБА_9 , були виявлені одразу після подачі нею заяви на отримання соціальної допомоги, то така допомога їй би не була призначена.

Крім того, на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, стороною обвинувачення були здобуті та покладені в основу обвинувачення, а судом досліджені такі докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №00 00010 від 17.01.2017 за ознаками вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (т. 1 а.к.п. 21);

- матеріали особової справи, заведеної управлінням соціального захисту Городоцької РДА на ОСОБА_7 по виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї упродовж 2015 2016 років (т. 2 а.к.п. 7 100);

- заяви ОСОБА_7 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 23.03.2015, 24.06.2015, 25.11.2015, 12.05.2016, 18.11.2016 (т. 2 а.к.п. 99, 79, 75, 56, 39);

- декларації ОСОБА_7 про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 18.11.2016, 12.05.2016, 25.11.2015, 23.03.2015 (т. 2 а.к.п. 36, 53, 71, 95);

- копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_7 №74928237 від 06.12.2016 (т. 2 а.к.п. 14).

Під час судового розгляду захисник обвинуваченої ОСОБА_6 стосовно своєї підзахисної пояснила, що висунуте обвинувачення є безпідставним і не доведеним. Просить суд звернути увагу на те, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися лише на припущеннях і може бути ухваленим лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінюючи вказані доводи сторони обвинувачення та захисту, суд дійшов таких висновків.

Підстави та порядок призначення державної соціальної допомоги визначений Законом України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям №1768-ІІІ від 01.06.2000 (далі Закон №1768-ІІІ) відповідно до якого державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї, а малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї (ст. 1).
Цим же Законом визначено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додається, в тому числі, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (ст. 4).

Також суд констатує, що повноваження з проведення перевірки заяв та декларацій ОСОБА_7 належать саме управлінню соціального захисту населення Городоцької РДА, оскільки передбачені Законом №1768-ІІІ, відповідно до якого місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів (ст. 4).

Крім того, Положенням про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого Постановою КМУ від 21.08.2001 №1091 визначено, що головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор перевіряють достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім'ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги (п. 3).
Умови призначення та виплати вказаної допомоги визначені Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою КМУ від 24 лютого 2003 року №250 (далі Порядок).

Зокрема п. 28 Порядку передбачено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Таким чином, дії ОСОБА_7 , з урахуванням пункту 28 Порядку, не передбачені як кримінально караними через відсутність відповідного рівня суспільної небезпеки, що притаманний злочинам, а тому на переконання суду, такі дії слід кваліфікувати як цивільний делікт, оскільки відносини у сфері нарахування та виплати державної соціальної допомоги за своїм змістом є цивільно-правовими, і спори, які виникають із цих правовідносин, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Диспозиція ч.1 ст. 358 КК України визначає кримінально карним діянням підроблення офіційного документа, який надається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа.

Згідно із приміткою до ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Документ, це належним чином оформлений матеріальний носій будь-якої інформації (на папері, фото-, кіно-, аудіо-, відеоплівці), призначений для посвідчення юридично значущих фактів і подій.

Юридично значущим називається факт, який (один або разом з іншими) викликає правовий наслідок, тобто виникнення, зміну або припинення суб`єктивних прав і обов`язків.

З огляду на викладене, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, суд не вважає офіційним документом, який є самодостатньою підставою для отримання громадянином соціальної допомоги, оскільки відомості, викладені в декларації, підлягають перевірці працівниками компетентного органу (управління соціального захисту) і за наявності недостовірних даних державна соціальна допомога не призначається, навіть за умови наявності декларації, що визначено і в самому Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24 лютого 2003 року №250.

Суд вважає, що в даному випадку декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, є передумовою для зібрання відповідних підтверджуючих даних та вирішення на підставі цих даних (підтверджуючих документів) питання про можливість призначення соціальної допомоги.

Такий висновок суду ґрунтується також на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові у справі №5-50кс15 від 09.07.2015 року.

Частина четверта статті 358 КК України визначає кримінально карним діянням використання завідомо підробленого документа.

Обов`язковою умовою складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є прямий умисел і спеціальна мета, а предметом злочину можуть бути лише офіційні документи. В даному ж випадку, за відсутності в декларації про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї, яку подала ОСОБА_7 , ознак офіційного документа, відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Диспозиція ч. 1 ст. 190 КК України визначає кримінально караним діянням заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. (шахрайство).

При цьому, згідно з обвинувальним актом визначено спосіб вчинення шахрайства ОСОБА_7 шляхом обману потерпілого, яким є управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події), так і пасивний (умисне замовчування юридично значимої інформації) характер. У другому випадку для наявності шахрайства необхідно встановити, що бездіяльність винного призвела до помилки потерпілого щодо обов`язковості або вигідності передачі майна (права на майно) шахраєві, була причиною добровільної передачі потерпілим майнових благ. Якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо або несвідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, вчинене не може визнаватися шахрайством.

Обман при шахрайстві застосовується винним з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього. Отже, обов`язковою умовою визнання обману ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

При цьому, суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

В ході досудового розслідування та судового розгляду справи також не здобуто належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто, що остання замовчала певні відомості (дані про нерухоме майно) умисно, і що саме внаслідок цього замовчування настали шкідливі наслідки у виді заволодіння майном чи придбання права на майно. При цьому суд враховує ту обставину, що сім`я ОСОБА_7 , як багатодітна та малозабезпечена сім`я, має право на отримання відповідної державної соціальної допомоги і на даний час отримує таку допомогу, після відчуження одного з об`єктів нерухомого майна (квартири). Тобто, наявність таких обставин спростовують твердження сторони обвинувачення про те, що в діях ОСОБА_7 є прямий умисел на заволодіння чужим майном або придбання права на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В силу ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому суд виходить з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях, якими у даній справі є твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_9 вчинила інкриміновані їй злочини, і що всі сумніви мають тлумачитися на користь таких осіб.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з відповідними положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції(№ 475/97-ВР).
У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain»від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обовязок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Частиною першою статті 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється у разі: встановлення відсутності події кримінального правопорушення, встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Оцінюючи докази, суд, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що доказів вини ОСОБА_7 не здобуто, а обсяг обвинувачення її у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин ОСОБА_7 слід виправдати за відсутністю в діянні обвинуваченої складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Судові витрати відсутні. Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлений.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та виправдати через відсутність в її діянні складу злочинів.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-особову справу ОСОБА_7 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1