справа № 274/1682/18
У Х В А Л А провадження № 1-в/0274/403/18

І м е н е м У к р а ї н и
21.05.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі
секретаря судового засідання . . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
засудженого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишева Житомирської області, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 23.05.11 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 роки позбавлення волі, звільненого 30.05.13 умовно-достроково на 10 місяців 4 дні,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений 30 квітня 2014 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 115 ч. 1; 71 КК України на 8 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.06.16 зараховано в строк покарання періоди попереднього ув`язнення з 05.01.14 до 10.07.14 та з 03.04.10 до 02.08.11згідно з ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання: 05.01.14; кінець строку: 04.04.20, 3/4 строку покарання відбув 26.03.18.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№ 70) з 17.07.14, звернувся до суду з письмовою заявою про умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений вказав, що заслуговує на дострокове звільнення, так як порушень режиму відбування покарання не допускає, працює, вивчився. На його думку, своєю поведінкою за час відбування покарання він довів своє виправлення і тому просить звільнити його умовно-достроково.
Представник адміністрації виправної колонії заяву засудженого не підтримав у зв`язку з її безпідставністю, вказав, що засуджений характеризується посередньо, поведінка засудженого не стабільна, засуджений вже звільнявся умовно-достроково і вчинив під час цього звільнення вбивство. Засуджений розглядався на комісії установи, прийнято рішення про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.01.14. За період відбуття покарання зарекомендував себе з посередньої сторони, у 2017 році допустив порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення знято у встановленому законом порядку. Має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в тому числі 1 - у 2017 році. Працевлаштований оператором котельного устаткування на виробництві колонії. По відношенню до представників адміністрації неоднозначний, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених.

Прокурор також заперечив проти задоволення заяви засудженого за її безпідставністю.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Заслухавши представника адміністрації виправної колонії, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. ОСОБА_5 хоча протягом останнього часу (з червня 2017 р.) вимог режиму додержується, не є злісним порушником, є працевлаштованим, за що 1 разу заохочувався, але на даний час не в повному обсязі здатен контролювати свою поведінку та пробити висновки позитивної спрямованості для себе, для чого ще необхідний контроль, систематична профілактична та корекційна робота в місцях позбавлення волі (психологічна характеристика), що в сукупністю з уникненням від виконання соціально корисної роботи, тяжкістю вчиненого в період попереднього умовно-дострокового звільнення злочину, за який відбуває покарання, та вкрай великим терміном до закінчення строку відбування покарання не дозволяє зробити висновок про досягнення мети покарання та доведення засудженим вже свого виправлення. Сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення виправлення і такою має бути поведінка кожного із засуджених, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_5 стає на шлях виправлення (що, зокрема, є підставою для застосування положень ст. 101 КВК України), однак не є достатнім для висновку, що він вже довів своє виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1