УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/1182/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження № 295/1182/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 05 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,-
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою його клопотання задовольнити, застосувавши щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році». Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду. Вказує, що є підстави для застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році». Зазначає, що його жінка є інвалідом 2-ї групи, непрацездатна, а його матір на даний час досягла 88-річного віку та повністю сліпа.
В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є інвалідом 2-ї групи, має ряд хвороб, а також його дружина та матір є інвалідами.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 06.06.2016 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.
Відмовляючи засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання суд виходив з того, що відповідно до ст.4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» він не є особою, щодо якої може бути застосовано амністію, оскільки як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, останній на час набуття чинності цього Закону не відбув ? призначеного покарання, (1/2 настане 18.07.2019 року).
На підставі, наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений 06.06.2016 року вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_7 рахується з 18.01.2017 року (а.п. 11).
Згідно вимог ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням полі, підлягають особи, зазначені у ст.1 Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно довідки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_7 не відбув 1/2 призначеного покарання, половину призначеного строку покарання останній відбуде 18.07.2019 року (а.п. 9).
Таким чином, місцевий суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , діяв у відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідним чином мотивувавши свої висновки.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія може бути застосована до осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_7 був засуджений вищевказаним вироком суду за ст. 121 ч.1 КК України, тобто за вчинення умисного тяжкого злочину, останній не є особою до якої може бути застосована амністія.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обгрунтованою і підстав для її скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 05 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: