Постанова

іменем України
31 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 161/13005/16-к
провадження № 51-3330км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, котрий брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 1 вересня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003086, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців і покладено на нього певні обов`язки. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь кожного потерпілого у рахунок відшкодування матеріальної шкоди по 5 000 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди по 5 000 грн.
Згідно з вироком суду 10 липня 2016 року близько о 3:00 ОСОБА_6 поблизу кінотеатру «Промінь» (на просп. Президента Грушевського, 2 у м. Луцьку), грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, безпричинно, діючи з хуліганських мотивів, завдав удару кулаком в нижню щелепу потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також завдав удару кулаком в ніс потерпілому ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_6 діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдав одного удару кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва потерпілому ОСОБА_8 , унаслідок чого останній впав на асфальтовану поверхню, вдарився об неї головою та отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_6 та представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , а вирок районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує, що суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора, не дав на них аргументованих відповідей та не виклав в ухвалі мотивів прийнятого рішення, які б ґрунтувалися на вимогах закону. На думку прокурора, апеляційний суд безпідставно погодився з висновком місцевого суду про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК, оскільки не врахував, що останній вчинив злочин у присутності багатьох людей, нехтуючи правилами поведінки в суспільстві, при цьому засуджений не визнав вини та не розкаявся у вчиненому, не надав потерпілим допомоги після завдання ударів, не відшкодував їм збитків, також суд не врахував думки останніх про призначення ОСОБА_6 більш суворої міри покарання. З огляду на викладене розгляд кримінального провадження відбувся формально, а тому ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікації дій за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК, прокурор у касаційній скарзі не оспорює.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання через м`якість та неправильне застосування положень ст. 75 КК є необґрунтованими з огляду на нижченаведене.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, належним чином урахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, котрий вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, думку потерпілих, які мали претензії щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого, просили призначити останньому суворе покарання, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Урахувавши всі обставини в їх сукупності та призначивши ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК, суд визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, тому звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою, а прийняте рішення належним чином мотивував.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК є співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим через м`якість.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, за змістом аналогічною касаційній скарзі, належним чином перевірив доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного засудженому покарання і визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення й навівши підстави, на яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.
Зокрема, суд вказав на те, що враховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів (які є злочинами невеликої тяжкості), дані про особу винного (котрий притягається вперше до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, його сімейний стан тощо), суд дійшов висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК є законним і повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК.
У касаційній скарзі прокурора відсутні достатні дані та переконливі доводи, які би спростовували вказаний висновок апеляційного суду і давали підстави визнати призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК явно несправедливим через м`якість або свідчили про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які слугували б підставою для скасування судового рішення, не встановлено. Ухвалу апеляційного суду постановлено згідно з положеннями кримінального процесуального закону, вона відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 1 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3