Справа № 591/1628/17
Провадження № 1-кп/591/96/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000731 від 21.02.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки п. Колвінець, Чердинського району Пермської області, громадянки України, з вищою освітою, що працює ТОВ ВКП «Агротехмаш» бухгалтером, заміжньої, що має неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 185 КК України, -

Встановив:

Згідно зміненого в суді обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 21.02.2017 р. близько 08.30 год. вона прийшла до будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходиться офіс №7, яким користуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в якому останні здійснюють підприємницьку діяльність по реалізації продукції марки «Маry Kay». Розуміючи, що вказане приміщення перебуває у користуванні інших осіб, ОСОБА_5 , будучи обізнаною про відсутність в офісному приміщенні АДРЕСА_4 , своїх особистих речей та права не перебування у приміщенні без відома та у відсутність власників або користувачів приміщення, вирішила незаконно, без дозволу власника, користувача проникнути в приміщення з метою вчинення крадіжки чужого майна, а саме продукції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належної ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна шляхом проникнення в приміщення, не маючи дозволу власника та інших підстав, передбачених законом, для перебування у приміщенні за відсутності користувачів або власника приміщення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно для оточуючих, з корисливих мотивів та корисливою метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ключем, який залишився у неї після припинення усної домовленості про використання офісного приміщення, з метою вчинення крадіжки відкрила двері та увійшла до приміщення офісу № 7 за адресою: АДРЕСА_3 . Будучи впевненою, що її дії залишаються непоміченими для оточуючих, ОСОБА_5 , проникнувши в приміщення офісу № 7, з шаф, розташованих там, взяла належну ОСОБА_6 продукцію компанії «Маry Kay», а саме: парфумовану воду «Belara», об`єм 50 мл., виробник США, продукція компанії «Маry Kay», вартістю 740 гривень; крем для очей з розгалужувальним ефектом Time Wise, об`єм 14 г, виробник США, продукція компанії «Маry Kay» вартістю 490 гривень; деколон - спрей для тіла «Лотос і бамбук», об`єм 147 мл., виробник США, продукція компанії «Маry Kay» вартістю 430 гривень, загальною вартістю 1660 гривень, та направилася до виходу з офісного приміщення. Тримаючи викрадене майно, належне ОСОБА_6 , при собі, ОСОБА_5 направилась до вхідних дверей, щоб залишити межі офісного приміщення АДРЕСА_4 , маючі на меті розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Однак, свій злочинний намір ОСОБА_5 до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, так як до приміщення увійшли співробітники поліції, у результаті чого, розпорядитися викраденим майном на власний розсуд не мала можливості.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України незакінчений замах на крадіжку, кваліфікуючою ознакою якого є проникнення у інше приміщення.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України не визнала та показала, що раніше займалась розповсюдженням продукції «Мері Кей», орендувала цей офіс у приміщенні по АДРЕСА_3 . Приблизно в кінці 2012 року вона влаштувалась на роботу в «Приватбанк», у зв`язку з чим займатися розповсюдженням косметики стала у вільний від основної роботи час. Приблизно у той же час наприкінці 2012р. або початку 2013р. переїхала до офісу, який орендували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сплачувала частину орендної плати 300-400 грн., перевезла туди свій товар у коробках. Через деякий час ОСОБА_6 дала їй свій ключ для виготовлення дублікату, після чого ОСОБА_5 мала вже ключ та могла приходити до офісу у будь-який час. Приблизно у 2014 році ОСОБА_5 стала рідше користуватись даним офісом, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запропонували не платити за оренду у зв`язку з тим, що вона майже не бувала в офісі. Але товар косметичні вироби, які належали ОСОБА_9 , залишились в даному офісі, іноді ОСОБА_7 міняла товар, на який підходив термін придатності на більш новий. Також в неї залишився ключ від офісу, забрати свої речі та повернути ключ ніхто їй не пропонував. Іноді ОСОБА_5 приходила до цього офісу, сама або з клієнтами, забирала щось із залишків своєї продукції. 21.02.2017р. вона відвезла дитину до школи, мала вільний час та вирішила заїхати до даного офісу перевірити свій товар. Приблизно о 8-9 годині ОСОБА_5 , скориставшись своїм ключем, зайшла до приміщення, де шукала свій товар, та звернула увагу на продукцію, що викладена на демонстраційну вітрину. Під час перегляду косметики, до офісу зайшли працівники поліції. Вона пояснила їм, що знаходиться у даному приміщенні, тому що там залишались належні їй косметичні вироби. Умислу на крадіжку чужого товару у неї не було.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що приблизно у 2012-2013 роках працювала разом з ОСОБА_5 , яка з її дозволу користувалась частиною приміщення, орендованого ОСОБА_6 , сплачувала оренду частково, мала свій ключ. У 2012 або 2013 році ОСОБА_9 перестала користуватись даним приміщенням, але залишила за домовленістю з ОСОБА_7 свою продукцію. З 2016 р. вона стала помічати зникнення з офісу деякої продукції, тому 13.02.2017 вона встановила в офісі камеру відеоспостереження. 21.02.2017 приблизно о 8.30 год. вона отримала повідомлення на мобільний телефон про проникнення до офісу якоїсь жінки та викликала поліцію. Коли вона приїхала до офісу, виявилось, що там знаходиться ОСОБА_5 . Вважає, що ОСОБА_5 не мала права заходити до приміщення офісу та незаконно залишила у себе дублікат ключа.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що разом зі ОСОБА_6 орендує офіс № 7 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 . Крім цього, у даному будинку є ще 2 офіси, якими користуються розповсюджувачі продукції Мері Кей. У 2012-2013 роках офісом № 7 також користувалась ОСОБА_5 . Приблизно у 2013 р. ОСОБА_5 перестала користуватись даним приміщенням, але залишила свою продукцію в коробках, не пам`ятає чи повертала вона ключ від офісу. Приблизно у 2014 році залишок товару, який належить ОСОБА_9 , ОСОБА_7 за домовленістю з обвинуваченою вивезла до дитячого будинку, де проводилась благодійна акція. Ключі від офісу були у багатьох людей. Протягом близько року вони стали помічати пропажу продукції та 13.02.2017 ОСОБА_6 встановила в кабінеті камеру відеоспостереження, а 21.02.2017 була затримана ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 показала, що користувалась офісом №7 разом зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з червня 2016 року до початку березня 2017 року. Облік належної продукції не вела. Ключі від офісу були у них, а також в сусідньому кабінеті №6. В офіс приходили консультанти, клієнти, які купували продукцію «Мері Кей». З ОСОБА_9 не знайома та в офісі її не бачила.

Свідок ОСОБА_11 показала, що була запрошена в якості пойнятої під час огляду місця події, та в її присутності ОСОБА_9 пояснювала, що раніше тут працювала, відкрила двері своїм ключем, прийшла щоб забрати свої речі. На столі лежали якісь косметичні вироби. У руках ОСОБА_9 ніяких сумок, пакетів не було, були лише ключі від машини.

Свідок ОСОБА_12 показала, що працює черговою у нічній час в приміщенні по АДРЕСА_5 . Була запрошена в якості понятої під час огляду місця події. 21.02.2017 близько 08.20 год. бачила, що прийшла ОСОБА_9 , пояснила, що вона іде в Мері Кей, ніяких сумок з собою в неї не було. Вважала, що вона працює в Мері Кей.

Свідок ОСОБА_13 показала, що в грудні 2016 року користувалась частиною приміщення офісу АДРЕСА_4 , разом зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У той час користувалась даним приміщенням також ОСОБА_10 . У перших числах січня 2017 року вона забрала свою продукцію з офісу, ключ віддати забула, а повернула ОСОБА_7 вже після подій 21.02.2017.

Свідок ОСОБА_14 показала, що знайома з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 тому, що разом в одному класі навчаються їх діти. Протягом 4-х років вона неодноразово бувала в офісі, який ОСОБА_9 орендувала по АДРЕСА_5 , де знайомила її з продукцією.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що з 2008 року знайома з ОСОБА_5 , яка була її наставником по продажу косметики. До 2013 року вони працювали в одному офісі. Приблизно у 2013 році ОСОБА_5 перейшла до офісу, де працювали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вона бачила в офісі коробки з великою кількістю продукції, яка належала ОСОБА_5 . Ці коробки стояли під чайним столиком в офісі.

Свідок ОСОБА_16 (має таке ж прізвище як обвинувачена), пояснила, що була помічником у ОСОБА_7 з травня 2014 по січень 2015р. Бачила якусь коробку з чужою продукцією «Мері Кей», яка стояла в шафі. У серпні 2014р. вона чула як ОСОБА_7 комусь дзвонила, запитувала чи можна подарувати косметику на благодійному заході.

Покази потерпілої та свідків свідчать про те, що раніше ОСОБА_5 користувалась офісом № 7 та залишала в ньому свої речі.

Свою присутність в офісі ОСОБА_5 пояснила саме необхідністю перевірити свої речі, що там зберігалися.

Свою згоду на те, щоб її товари, які зберігалися в офісі та були із офісу віддані на благодійні цілі ОСОБА_5 заперечувала.

Обвинуваченій ОСОБА_5 інкримінується незакінчений замах на вчинення крадіжки з проникненням в інше приміщення, відповідальність за який передбачено як за відповідну статтю Особливої частини КК України.

Ч. 3 ст. 185 КК України передбачає відповідальність за таємне викрадення чужого майна, яке поєднано з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом, направленим на таємне заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.

У самому обвинувальному акті а.с. 1-3 (затвердженого прокурором 27.03.17 року), який первинно надійшов до суду, було вказано, що ОСОБА_5 прийшла до офісу, де зберігала свої речі.

Це вказує на те, що в ході досудового слідства було встановлено, що в приміщенні офісу могли зберігатися речі обвинуваченої.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При дослідженні наданого стороною обвинувачення оптичного диску, яким було зафіксовано дії обвинуваченої у приміщенні офісу, вбачається, що ОСОБА_5 відкрила ключем двері та зайшла до приміщення. ОСОБА_5 оглядала косметичні вироби, викладені у скляних шафах, також заглядала у нижню частину шафи. Потім взяла в руки зі скляної шафи коробку, тримаючи її в руці ходила по приміщенню. Вона не клала дану коробку до кишені, не ховала у себе в одязі. Через декілька хвилин до приміщення зайшли працівники поліції, які спитали хто вона та чому знаходиться в кабінеті. Під час розмови ОСОБА_5 поклала дану коробку на столик та пояснила, що вона тут раніше працювала та своїм власним ключем відкрила двері, вона прийшла в дане приміщення тому, що в ньому залишила свої речі косметичні вироби "Мері Кей". Пізніше до приміщення прибула потерпіла ОСОБА_6 .

Зміст вказаного відеозапису вказує на те, що ОСОБА_5 не здійснювала дій, які б вказували на вчинення замаху на крадіжку, що об`єктивно не підтверджує наявність корисного мотиву в її діях.

Цим відеозаписом також спростовується твердження обвинувачення, що ОСОБА_5 мала намір покинути офіс з викраденим, але була затримана нарядом поліції.

Під час проведення обшуків за місцем мешкання ОСОБА_5 продукції, яка раніше викрадалася із даного офісу - виявлено не було. ОСОБА_5 в таких крадіжках досудовим слідством не обвинувачується.

Доказів, які б беззаперечно вказували на те, що умисел ОСОБА_5 був направлений на проникнення до приміщення офісу з метою викрадення чужого майна, а не для відвідування її власного майна, суду не надано.

Суд вважає, що дії обвинуваченої не вказують на її готування або замах на корисливий злочин тому, що ОСОБА_5 не підготувала сумки, пакети, валізи для перенесення чужих речей, не покладала чужі речі в свої кишені, не ховала їх в одязі, не залишала приміщення з чужим майном, а одразу сказала співробітникам поліції про те, що вона раніше тут працювала та перебуває в офісі для відвідування свого майна.

Інші досліджені в суді докази, а саме: протокол огляду місця події від 21.02.2017, протокол огляду предметів, договори оренди цього приміщення, вказують на присутність обвинуваченої в приміщенні офісу, що остання не заперечує.

Всі сумніви, згідно Конституційного принципу презумпції невинуватості суд відносить на користь обвинуваченої.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_5 не доведений корисливий мотив як обов`язкова складова складу злочину за ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 185 КК України.

Дії ОСОБА_5 , за наявності для того підстав, можуть мати інші склади деліктних діянь, але за вчинення інших злочинів ОСОБА_5 органами досудового розслідування не підозрювалася та не обвинувачувалася.

Додержуючись закріпленої в ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої суд тлумачить на її користь.

Суд вважає, що сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів вчинення корисного кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 та у суду вичерпані всі можливості їх отримати.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1