1Справа № 335/6693/18 1-кс/335/4485/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій зазначив, що 31 травня 2018 р. ним особисто через канцелярію прокуратури Запорізької області подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Згодом йому стало відомо, що станом на 11 червня 2018 р. зазначені в його заяві відомості внесені до ЄРДР не були, крім того його повідомили, що заява буде розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Вважає таку бездіяльність прокурора Запорізької області неправомірною та просить суд зобов`язати відповідальних осіб прокуратури Запорізької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві від 30.05.2018 та розпочати досудове розслідування.

У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника адвоката ОСОБА_3 , повноваження якого судом перевірені, дослідивши доводи скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Під час розгляду скарги встановлено, що 31 травня 2018 р. прокуратурою Запорізької області прийнято заяву від 30.05.2018 від ОСОБА_4 на ім`я прокурора Запорізької області за вих. № 655 про вчинення суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

У вказаній заяві ОСОБА_4 стверджував, що він є потерпілим від злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 00886 від 08.05.2013 за чч. 1,4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

13.11.2017 слідчим суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 під час розгляду скарги в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню винесено ухвалу, якою задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора та було визнано бездіяльність прокурора, яка полягала у нездійсненні певної процесуальної дії, а саме закриття кримінального провадження. Вважає, що ухваленням такого рішення суддею було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 375 КК України.

Згодом ОСОБА_4 в усному порядку через уповноважену особу прокуратури Запорізької області було повідомлено, що зазначені в його заяві відомості до ЄРДР внесені не були, крім того його повідомили, що заява буде розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Чинним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

Якщо ж у повідомленні чи заяві таких ознак немає, то вони не можуть вважатися такими, за якими обов`язково повинні прийматися ті чи інші процесуальні рішення.

На переконання слідчого судді ухвалення судового рішення суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 не є кримінальним правопорушенням, а є здійсненням правосуддя під час розгляду скарги в ході досудового розслідування.

Так, дійсно, ухвала від 13.11.2017 набрала законної сили з моменту її проголошення та згідно вимог чинного процесуального законодавства не включена до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, вона оскарженню не підлягає, але заперечення на дану ухвалу слідчого судді можна було подати під час підготовчого провадження в суді.

Отже, законодавець все ж таки передбачив особливий порядок перегляду вказаного судового рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення, згідно частини п`ятої статті 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.

Конституційний Суд України в Рішенні від 11.03.2011 №2-рп/2011 встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції України.

Такої ж позиції дотримується й Рада Суддів України, яка в своєму зверненні, затвердженому рішенням Ради Суддів України від 21.06.2013 № 27 висловила занепокоєння ситуацією, яка склалася у сфері дотримання конституційних гарантій самостійності судів, незалежності та недоторканності суддів, що останнім часом відзначається зростання кількості кримінальних проваджень стосовно суддів, порушених за заявами громадян, які не згодні з ухваленими щодо них судовими рішеннями. Отже Рада Суддів переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у вказаному контексті є способом незаконного впливу на суд. Така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.

Аналізуючи наведене, вважаю, що заява ОСОБА_4 від 30.05.2018 на ім`я прокурора Запорізької області не відповідала вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, не містила викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, та у прокурора не було законних підстав для внесення відомостей, викладених у цій заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, факту бездіяльності прокурора Запорізької області в судовому засіданні не встановлено, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті проголошені у судовому засідання 19 червня 2018 р.

Повний текст ухвали виготовлений 25 червня 2018 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1