Справа № 405/3776/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000013, клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу домашній арешт підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 368 КК України, за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу домашній арешт підозрюваному ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру про те, що згідно наказу В.О. Державного секретаря директора Департаменту персоналу Міністерства юстиції України ОСОБА_4 призначено на посаду виконувача обов`язків начальника Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№ 14)» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Відповідно до ст. ст. 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно з ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну службу», посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників відносяться до категорії «Б».
Згідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у ст. ст. 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у п. 1 примітки до ст. 364 цього Кодексу, посади яких згідно із ст. 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у п. 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Пунктом 1 примітки до ст. 364 КК України визначено, що службовими особами у ст. ст. 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Таким чином, майор внутрішньої служби ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№ 14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України згідно п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, являється службовою особою, яка займає відповідальне становище.
У відповідності до п. 4.5 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №460/5 від 18.03.2013 визначено перелік продуктів харчування, які забороняється передавати ув`язненим та засудженим, а також користуватись та зберігати при собі, де окрім іншого, продукти харчування у скляній або металевій тарі, з простроченим терміном реалізації, консервовані продукти із м`яса, риби, овочів, фруктів, виготовлені в домашніх умовах, готові страви, продукти, що потребують додаткового приготування шляхом термічної обробки, продукти, які швидко псуються і потребують зберігання у спеціальних умовах.
Однак, на порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище виконувачем обов`язків начальника державної установи покарань «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.
Так, 22 лютого 2018 року ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, оголосив протиправну вимогу молодшому інспектору відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 систематичного надання йому, ОСОБА_4 , неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі. Крім того, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про те, що остання повинна незаконно одержувати грошові кошти від цивільних осіб, які передають заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» заборонені передачі та посилки, та у подальшу вказані грошові кошти передати ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 , умисно створив умови, за яких ОСОБА_7 була вимушена надавати йому неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, а саме втрати місця роботи.
В свою чергу, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_4 , 23 лютого 2018 року ОСОБА_7 звернулась до працівників правоохоронного органу з відповідною заявою про вчинення злочину.
Так. у період із 23 лютого 2018 року по 13 березня 2018 року ОСОБА_4 , під час телефонних розмов та особистих зустрічей із ОСОБА_7 , неодноразово оголошував останній протиправну вимогу щодо надання ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, які необхідно отримувати від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим.
03 березня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті прийому передач та надання побачень в адміністративній будівлі Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Куропятникова, 50-б, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 4700 грн., за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі, отримані нібито від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».
В подальшому, 06 березня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті прийому передач та надання побачень в адміністративній будівлі Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Куропятникова, 50-б, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2700 грн., за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі, отримані нібито від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».
13 березня 2018 року близько 15 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті прийому передач та надання побачень в адміністративній будівлі Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Куропятникова, 50-б, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3700 грн., а загалом 11 100 грн., за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі, отримані нібито від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».
Цього ж дня, злочинна діяльність ОСОБА_4 , спрямована на систематичне вимагання та одержання неправомірної вигоди від молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» ОСОБА_7 , припинена, у зв`язку із затриманням правоохоронними органами у порядку ст. 208 КПК України.
Таким чином, майор внутрішньої служби ОСОБА_4 , будучи виконувачем обов`язків начальника державної установи покарань «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, 03 березня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення, вимагав та одержав від молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 4700 грн., за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі, отримані нібито від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».
?він же, 06 березня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення, вимагав та одержав від молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2700 грн., за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі, отримані нібито від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».
?він же, 13 березня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення, вимагав та одержав від молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3700 грн., а загалом 11 100 грн., за не вчинення в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища шляхом не переведення на іншу посаду та не звільнення ОСОБА_7 із Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» Південного міжрегіонального територіального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України взагалі, отримані нібито від цивільних осіб під час передачі заборонених продуктів та посилок заарештованим у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», чим вчинив одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.
14.03.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час розгляду клопотання прокурор зазначив про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт.

У судовому засіданні захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що матеріали клопотання не містять доказів на обґрунтування оголошеної підозри та заявлених ризиків.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.

14.03.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
12.06.2018 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 14.08.2018 року.
Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши матеріали справи за клопотанням слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке 23.02.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, а саме у вчиненні одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які ще в судовому засіданні не допитувалися.

Разом з тим, прокурором не доведено існування інших ризиків, доказів, що свідчать про їх існування під час розгляду слідчому судді не надано.

Обґрунтованість підозри та наявність ризиків, підтверджується повідомленням про підозру, протоколом допиту свідка (а.к. 12-19, 24-27).

Інші доводи сторони захисту про існування обґрунтованої підозри, про належність та допустимість доказів, повинні оцінюватися виключно під час розгляду справи по суті у сукупності із іншими доказами.

Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу домашнього арешту та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовують загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 лише запобіжного заходу домашній арешт, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж домашній арешт, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

За вказаних обставин, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст.182 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання, при цьому поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.08.2018 року.

Керуючись ст.ст.176-178, 181,184, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу домашній арешт підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 14.08.2018 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, до прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дата закінчення дії ухвали слідчого судді в частині покладення обов`язків визначити до 14.08.2018 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_9