Справа № 206/4880/18
Провадження № 1-кп/206/367/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000738 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.02.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 69 КК України, покарання у вигляді 120 годин громадських робіт,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_5
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України
В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018 ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України із застосуваннм ст. 69 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

24.05.2018 засуджений ОСОБА_3 в приміщенні Самарського районного сектору Індустріального районного відділу з питань пробації м. Дніпра Південно Східного МРУ ВКПП МЮ, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Вознюка, 7-А, став на облік та був ознайомлений під розписку з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт терміном 120 годин, а також попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Того ж дня

ОСОБА_3 вручено направлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання громадських робіт, де останній повинен приступити до виконання покарання з 04.06.2018 року.

Однак, ОСОБА_3 маючи умисел у формі бездіяльності, направлений на ухилення від виконання призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи, що за невиконання покарання, призначеного вироком суду, йому загрожує кримінальна відповідальність, на об`єкті ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, до відпрацювання залишених годин громадських робіт не приступав, пояснень з даного приводу не надавав.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, умисно не відпрацював 120 годин громадських робіт.

30.08.2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання приєднати не відбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 27.02.2018 року у вигляді арешту строком на 15 (п`ятнадцять) днів (із розрахунку, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт) і остаточно визначити покарання ОСОБА_3 до відбуття у вигляді 1 (одного) місяця 15 (п`ятнадцять) днів арешту.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30.08.2018 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.
На підставі п. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018 року, невідбута частина якого становить 120 годин громадських робіт, що в перерахунку за правилами ст. 72 КК України складає 15 (п`ятнадцять) днів арешту та остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) місяця 15 (п`ятнадцять) днів арешту.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1