1Справа № 335/8383/18 1-кс/335/5623/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжі скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжяіз скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Скарга мотивована тим, що 16.05.2018 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2018 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку вилучене належне заявникам майно, яке не має відношення до кримінального провадження, на думку заявників дане майно є тимчасово вилученим, а тому повинне бути повернуте.

В судовому засідання представник заявників адвокат ОСОБА_7 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засідання слідчий ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечив, суду пояснив, що в провадженні ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0002048, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 199 КК України, згідно ухвали Орджонікізевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2018 на майно, що вилучене за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, а отже майно не підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна, отже слідчими ГУНП в Запорізькій області не було допущено бездіяльності.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши скаргу, матеріали, якими обґрунтовано її доводи, надані документи прокурором, слідчий суддя доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в тому числі і бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України.

Встановлено, що в провадженні ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0002048, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 199 КК України.

Також, встановлено, що слідчими ГУНП в Запорізькій області в рамках кримінального провадження № 0002048 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого вилучено речі, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно ухвали слідчого судді Орджонікізевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2018 на грошові кошти, що вилучені за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт.

У зв`язку із вищенаведеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимога скаржника стосовно визнання бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна протиправною не підлягає задоволенню та вимога заявника стосовно зобов`язання слідчого щодо повернення тимчасово вилученого майна є необґрунтованою, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на грошові кошти вилучені під час обшуку накладено арешт.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, до яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. В такому випадку зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У даному випадку майно вилучено на підставі чинної ухвали слідчого судді також підлягає перевірці, крім того в ухвалі про обшук на дане майно прямо надано дозвіл.

У зв`язку із вищевикладеним слідчий суддя приходить до висновку, що майно, вилучене за адресою АДРЕСА_1 не є тимчасово вилученим майном.

З огляду на викладене скарга є необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1