Єдиний унікальний № 502/1491/18
Провадження № 1-кп/500/516/18
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судового розгляду
та продовження строку тримання під вартою

16 жовтня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

перекладач ОСОБА_6 ,

провівши в м. Ізмаїлі відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000793 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою від 23 серпня 2018 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з посиланням на те, що обвинувальний акт складений з порушенням ст. 291 КПК, а саме в зв`язку з тим, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено процесуальну дію - повідомлення про підозру ОСОБА_4 та не зазначено дату повідомлення про підозру, а також дату внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також підтримала заявлені в попередньому засіданні підстави для повернення обвинувального акту зазначені попереднім захисником ОСОБА_7 , а саме щодо зазначення у анкетних відомостях обвинуваченого непередбачених зазначеною статтею обставин: національності, відомостей про освіту, відомостей про судимість, відомостей про сімейний стан.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив про необхідність повернення обвинувального акту прокурора через не зазначення місця його проживання та невірне зазначення місця його народження та реєстрації. Також обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, оскільки в ньому не зазначені свідки, які були зазначені ним на досудовому розслідуванні.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки про виклик до суду, клопотань про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участь не подавав, звернувся до суду із заявою, якою просив суд здійснити судовий розгляд у його відсутності. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілого не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без участі потерпілого.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про відмову в клопотаннях обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору та про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.08.2018 р. кримінальне провадження направлене для розгляду Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Аргументи обвинуваченого про невірне зазначення у обвинувальному акті місця його народження, місця реєстрації та місця проживання обвинуваченого не знайшли свого підтвердження та не були спростовані відповідними доказами.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що описка щодо зазначення зареєстрованого місця проживання обвинуваченого хоча і є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, однак це порушення не перешкоджає встановленню особи обвинуваченого та проведенню судового розгляду, а тому не може бути розцінена судом як підстава для повернення обвинувального акту.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги посилання обвинуваченого на не зазначення в обвинувальному акті дійсного місця його проживання в с. Трудове Кілійського району, оскільки таке місце його проживання не підтверджене даними реєстрації документу, що посвідчує його особу, а саме даними про зареєстроване місце проживання. Крім того, будь-яка особа може мати відношення до декількох адрес, де вона перебуває тимчасово, або ж час від часу.

Посилання обвинуваченого на не зазначення в обвинувальному акті свідків захисту не можуть свідчити про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки останні не передбачають зазначення в обвинувальному акті відомостей про свідків.

Що стосується аргументу захисника ОСОБА_7 на порушенням ст. 291 КПК щодо зазначення у анкетних відомостях обвинуваченого непередбачених зазначеною статтею обставин: національності, відомостей про освіту, відомостей про судимість та відомостей про сімейний стан, то зазначення таких відомостей не тягне порушення прав обвинуваченого, у зв`язку з чим не перешкоджають призначенню судового розгляду.

Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України «Після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан…»

Зазначена стаття передбачає порядок здійснення процесуальних дій, що передують дослідженню доказів, і навіть визначенню їх обсягу, у зв`язку з чим зазначення таких обставин в обвинувальному акті забезпечує можливість встановити особу обвинуваченого до проведення судового розгляду.

Що стосується аргументу захисника ОСОБА_5 щодо порушення ст. 291 КПК України та ст. 278 КПК України щодо відсутності в реєстрі матеріалів досудового розслідування процесуальної дії - повідомлення про підозру ОСОБА_4 та не зазначено дату повідомлення про підозру, а також дату внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд зазначає, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування було виділено матеріали досудового розслідування, серед яких і повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Тому з огляду на зазначене суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

У зв`язку з викладеним, суд також не вбачає підстав для повернення обвинувального акту і з цих підстав, а тому у цьому кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд.

Під час підготовчого судового провадження прокурор заявив клопотання про виклик до суду для допиту під час судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_7 звернулася з клопотанням про виклик до суду для допиту під час судового розгляду свідків захисту: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яке в судовому засіданні підтримала ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, які не заперечували проти їх задоволення, вважає, що вони підлягають задоволенню.

Разом із обвинувальним актом прокурор заявив клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, в якому посилається на те, що ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 16 діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.07.2018 року. В подальшому строк запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжено слідчим суддею у встановленому законом порядку до 23.08.2018 р. включно. Враховуючи рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року, рішення, що носить преюдиційний характер та положення ч.3 ст.315 КПК України, виникла необхідність в обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вказав, що на даний час обирати міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не пов`язану з триманням під вартою не доцільно у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Будучи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення вказаного покарання. Крім того, судовий розгляд обвинувального акту ще не розпочато, а тому існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , зазначаючи, що дійсно ОСОБА_4 має постійне місце проживання, в клопотанні прокурора зазначено обрання, а не продовження строків тримання під вартою та не вірно зазначено номер кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань та дата.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначаючи, що у нього є постійне місце проживання.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, вважає, що у клопотанні захисника слід відмовити, а клопотання прокурора підлягає задоволенню і обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 16 діб до 25.07.2018 року. При цьому слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.07.2018 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на 30 діб в межах строку досудового розслідування відповідного кримінального провадження, тобто до 23.08.2018 року включно. У зв`язку з цим виникла необхідність у проведені невідкладної процесуальної дії згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, а саме у вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до проведення у повному обсязі підготовчого судового засідання та вирішення питання про призначення судового розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 серпня 2018 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_15 до 21.10.2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Саме тому, враховуючи, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчим суддею під час досудового розслідування вже був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого був продовжений, то на підставі вищенаведених норм суд вважає за необхідне на підставі клопотання прокурора розглянути питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого або ж змінити йому застосований раніше запобіжний захід.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти ОСОБА_6», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).

Суд також оцінює тяжкість покарання (до 10 років позбавлення волі), що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; те, що він не одружений, не має й утриманців, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що він обвинувачується у вчинені умисного тяжкого насильницького злочину проти власності, маючи непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи, а також з огляду на те, що з 31.08.2016 р. до 10.07.2018 р. ОСОБА_4 перебував у розшуку, у зв`язку з чим кримінальне провадження відносно нього було зупинене. Крім того, розгляд кримінального провадження по суті ще не почався та ризики не перестали існувати.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі він може ухилитися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому, незважаючи на існування презумпції невинуватості, інтереси правосуддя переважають інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу. Тому у клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Суд не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_5 , щодо того, що в клопотанні прокурора зазначено обрання, а не продовження строків тримання під вартою, оскільки прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строки тримання під вартою. Та ст. 184 КПК України не передбачено зазначення в клопотанні номеру кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань та його дати.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, до 10 грудня 2018 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі, то відповідно до ч. 2 ст. 3141 КПК України досудова доповідь у даному кримінальному провадженні не складається.

Керуючись ст. ст. 314 316, 370 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в залі судових засідань Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: місто Ізмаїл Одеської області, вулиця Клушина, 2, на 29 жовтня 2018 року о 13 годині 30 хвилин.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків захисту: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яких викликати в судове засідання.

У клопотаннях обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору та зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, на строк, що не перевищує 60 днів, до 10 грудня 2018 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 10 грудня 2018 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1