г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2325/18
Номер провадження 1-кп/213/319/18
В И Р О К
Іменем України

28 вересня 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000764 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Кривому Розі Дніпропетровької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, має одну неповнолітню дитину, не працюючого, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 04 липня 2018 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку №1 по вул. Новій в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотив, з метою незаконно збагатитись, зловживаючи довірою зі сторони ОСОБА_5 , заснованій на знайомстві з останнім, під приводом здійснення дзвінка, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон «Nокіа 216», чорного кольору, типу моноблок без будь яких візуальних ушкоджень, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2115/18 від 23.07.2018 становить 1120,05 гривень, при цьому повідомивши ОСОБА_5 про те, що після здійснення дзвінка поверне йому мобільний телефон, при цьому достовірно знаючи, що повертати мобільний телефон він не буде. ОСОБА_5 , будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 , добровільно передав йому вищезазначений телефон, після чого ОСОБА_4 , утримуючи його, з місця кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1120 гривень 05 копійок.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно 04 липня 2018 року він побачив у свого знайомого ОСОБА_5 мобільний телефон «Nокіа», та під приводом здійснити дзвінок попросив телефон, заздалегідь маючи намір його не повертати, та пішов від власника телефону, а телефон залишив у себе, а потім продав другу. Просив врахувати, що заподіяна потерпілому шкода відшкодована.

Потерпілий пояснив, що він 04 липня 2018 року познайомився з обвинуваченим, та під час розмови останній попросив у нього телефон, щоб подзвонити. Повіривши, що ОСОБА_4 дійсно має намір здійснити дзвінок, він дав йому свій телефон «Nокіа 216», але коли ОСОБА_4 з телефоном в руках почав віддалятися, він зрозумів, що його ошукали, та викликав поліцію. На цей час телефон йому повернуто, обвинувачений перед ним вибачився, тому просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше не судимий, не працює, має малолітню дитину, шкода відшкодована шляхом повернення викраденого, а також враховує обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відповідно до ст. 66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
При цьому обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Також суд враховує думку потерпілого, який пробачив обвинуваченого та просив суворо не карати, не заперечуючи проти призначення покарання у вигляді штрафу.
Визначаючи покарання,суд також враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється також, як середній.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки таке покарання буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину і сприятиме його виправленню.

Призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт, обмеження волі, суд вважає недоцільним, оскільки таке покарання не буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину, його особистості і не буде сприяти його виправленню. При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.

Питання речових доказів по даному кримінальному провадженню підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Речові докази мобільний телефон «Nокіа 216» чорного кольору, на дві сім-карти, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , який згідно зі зберігальною розпискою /а.с.22, т.2/, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Головуючий суддя ОСОБА_1