Справа №522/8038/17
Провадження №1-кп/522/1165/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(на підставі угоди)

06 серпня 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0002256 від 21.04.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця села Олексіївка Білгород - Дністровського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

-30.01.2014 Білгород - Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 04.12.2014 Білгород - Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.71 КК України приєднати частину у вигляді 2 місяців позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 30.01.2014. Всього до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 31.01.2018р.,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,-

УСТАНОВИВ:

20.04.2018 приблизно о 14:30 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на розі вулиць Мала Арнаутська та Олександрівський проспект у місті Одесі, де побачив раніше не знайому йому неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої в руках знаходився мобільний телефон марки «Lenovo 2010» ІМЕІ-1/ НОМЕР_1 ,ІМЕІ-2/ НОМЕР_2 , вартістю 1500 гривень, який був у шкіряному чохлі - книжці червоного кольору.

В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, а предметом свого злочинного посягання обрав вищезазначений мобільний телефон ОСОБА_6 , як спосіб досягнення своєї злочинної мети вирішив заволодіти телефоном ОСОБА_6 шляхом ривка ззаду, з метою уникнення опору від останньої, та присікання спробам чинити нею будь - яку протидію.

Діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій ОСОБА_3 , рухався позаду неповнолітньої потерпілої та очікував найбільш зручний момент для його реалізації. Проходячи повз будинок №35 по вулиці Мала Арнаутська в місті Одесі, ОСОБА_6 дістала з кишені свій мобільний телефон «Lenovo 2010», як в цей час ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, швидко наблизився ззаду та зненацька для неповнолітньої потерпілої лівим передпліччям схопив її за шию та повалив на асфальт, при цьому правою рукою намагався вирвати з рук потерпілої вищезазначений мобільний телефон, але ОСОБА_6 почала голосно кричати про допомогу, тим самим привертаючи увагу перехожих. ОСОБА_3 розуміючи, що його злочинний план направлений на відкрите викрадення чужого майна викрито, почав втікати на інший бік вулиці Мала Арнаутська, але був затриманий перехожими.

ОСОБА_3 намагаючись заволодіти мобільним телефоном «Lenovo 2010» належний ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, що не залежали від його волі.

Даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 намагався спричинити майнову шкоду неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1500 гривень.

Таким чином, за викладених обставин, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України за ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинений повторно.

Згідно угоди про визнання винуватості від 30.04.2018 р., укладеної між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.472 КПК України, сторони кримінального провадження дійшли згоди про те, що обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Одночасно сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за скоєний ним злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком . На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти обов`язки, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, визнав та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 30.04.2018 р., укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Суд, перевіривши надані матеріали, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише потерпілій ОСОБА_6 , яка надала письмово згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, при цьому просить не призначати покарання у вигляді позбавлення волі.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України за ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинений повторно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_3 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства чи потерпілої і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, а саме: щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 30.04.2018 року, укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один ) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 06.08.2018 р.

Речові докази:

- цифровий диск із записами камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 зберігати при матеріалах справи;
- мобільний телефон марки «Lenovo 2010»- вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, копію направити потерпілій.

Суддя:

06.08.2018