справа № 208/940/16-к
провадження № 1-кп/208/57/18
УХВАЛА

17 жовтня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Під час досудового розслідування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

17.02.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури, отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, та ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду від 27.08.2018 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було продовжено до 23.10.2018 р.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаного клопотання, ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, потерпілі вже допитані, те що він вчинив даний злочин не доведено. Просять змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою на домашній арешт. Як зазначив ОСОБА_6 ОСОБА_8 жодного відношення до злочину не має. Впливати на потерпілих, свідків не буде. Вони вже допитані. Доказів їх вини не має.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник у судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаного клопотання, вважають, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт. На теперішній час не має жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України. Потерпілі вже допитані, свідок допитаний. Їх покази не свідчать про скоєння злочину. ОСОБА_11 не вчиняв злочину, на нього не вказує жоден з потерпілих. Просять змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт. Докази їх вини прокурором не надані.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання на строк до 12 років позбавлення волі, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, хворих рідних, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебуваючи на волі, зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисника, приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.12.2018 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.12.2018 року.

Продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3