Справа № 558/169/18
номер провадження 1-кп/558/35/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження внесене 29 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лішня, Демидівського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник - адвокат ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:

23 січня 2018 року в обідню пору, ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку своєї співмешканки ОСОБА_6 , що розташований в АДРЕСА_1 , де шукав власну фотографію, та під час пошуку фотографії ОСОБА_3 знайшов шкарпетку, в середині якої були заховані ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1000 доларів США. Саме в той момент у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом таємного викрадення грошових коштів ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю в будинку власниці ОСОБА_6 та інших сторонніх осіб, дістав грошові кошти із шкарпетки та керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно викрав грошові кошти загальною сумою 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 23 січня 2018 року становило 28875,80 гривень), а саме: дев`ять купюр по 100 доларів США кожна та дві купюри по 50 доларів США кожна, які поклав собі в шкарпетку та виніс з господарства ОСОБА_6 , використав їх у власних цілях, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні вищевказаного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання про те, що він з ОСОБА_6 спільно проживали протягом останніх 4-5 років. 23 січня 2018 року у шафі, що знаходиться в одній з кімнат будинку ОСОБА_6 , він шукав свою фотографію та в той час знайшов шкарпетку в середині якої були гроші, а саме: 4200 доларів США. Про те, що у ОСОБА_6 є такі гроші він не знав, оскільки коли він просив дати на сигарети гроші, то вона завжди говорила, що грошей немає. Із шкарпетки він забрав 1000 доларів США, а саме: дві купюри по 50 доларів США, інші по 100 доларів США. Гроші він заховав собі в шкарпетку та, вийшовши з будинку, пішов у с. Рогізне. Пізніше він дав 200 доларів США ОСОБА_8 , оскільки він говорив, що хоче купити машину та ще 100 доларів США дав ОСОБА_8 , щоб він їх обміняв на гривні. Іншу частину грошей також віддав знайомим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Шкодує про вчинене, просить врахувати його майновий стан, те, що він отримує пенсію, інших доходів не має, та призначити мінімально можливе покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання про те, що протягом останніх чотирьох років спільно проживала з ОСОБА_3 у її будинку. У 2013 році вона продала свою квартиру, а гроші отримані від продажу квартири зберігала в шафі, що знаходилася в одній з кімнат її будинку. Гроші вона заховала у шкарпетку. 23 січня 2018 року виявила, що немає 1000 доларів США про що повідомила у поліцію. Працівниками поліції їй було повернуто 650 доларів США. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Протокол огляду місця події від 23 січня 2018 року (а.п. 59-65) підтверджує те, що злочин було вчинено в житловому будинку ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу огляду предмета від 30 січня 2018 року (а.п. 71-75) об`єктом огляду є видані для огляду ОСОБА_6 дві купюри по 100 доларів США кожна, що були їй повернуті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо передачі ОСОБА_14 50 доларів США підтверджуються протоколом огляду місця події від 29 січня 2018 року (а.п. 78-82), згідно якого встановлено, що огляд проводився 50 доларів США, що був добровільно виданий ОСОБА_14 .

Згідно протоколу огляду предмета від 29 січня 2018 року (а.п. 85-89) об`єктом огляду є видані для огляду ОСОБА_11 дві купюри номіналом по 100 доларів США кожна, що були їй передані ОСОБА_3 .

Згідно протоколу огляду предмета від 29 січня 2018 року (а.п. 91-94) об`єктом огляду є видана для огляду ОСОБА_15 одна купюра номіналом 100 доларів США, що була їй передана ОСОБА_3 .

Згідно протоколу огляду предмета від 29 січня 2018 року (а.п. 96-98) об`єктом огляду є надана для огляду ОСОБА_16 одна купюра номіналом 100 доларів США, що була йому передана ОСОБА_3 .

За таких обставин, судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведено повністю, а дії кваліфіковані вірно за ч.1 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога не перебуває, а перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом - розлади особистості та поведінки внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми з вираженим психоорганічним синдромом і рідкими судомними нападами. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони (а.п. 117, 122).
Суд, враховує, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №28/18 від 7 лютого 2018 року (а.с. 124-127), ОСОБА_3 в момент вчинення інкримінованого йому діяння страждав на розлади особистості та поведінки у вигляді помірного психоорганічного синдрому внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми, судомний синдром, ступінь вираженості психічних порушень позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 страждає на розлади особистості та поведінки у вигляді помірного психоорганічного синдрому внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми, судомний синдром, ступінь вираженості психічних порушень позбавляє його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 в момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення в тимчасовому хворобливому стані не знаходився, але наявний у нього психічний розлад позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 2 ст. 20 КК України).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, харатеристику обвинуваченого по місцю проживання, згідно якої він характеризуються з позитивної сторони. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, що свідчить про його небайдужість до наслідків, що настали; стан його здоров`я, те, що ОСОБА_3 в момент вчинення злочину не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; є інвалідом ІІІ групи довічно, враховуючи висновок органу пробації відносно обвинуваченого (а.п. 36-39), а тому вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст.185 КК України, в розмірі ближчому до його меншої межі, а саме: у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також суд, при призначенні покарання враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_3 , те, що він отримує пенсію по інвалідності, проживає в будинку для осіб похилого віку, а тому з урахуванням положень ч. 4 ст. 53 КК України вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу з розстрочкою його виплати.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
З урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд вважає за можливе встановити ОСОБА_3 розстрочку виплати штрафу на 10 місяців.
Згідно з ч.2 ст.26 КВК України, у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: грошові кошти, що належали потерпілій ОСОБА_6 та передані їй на зберігання (а.п. 101), залишити останній, а банківський чек та фрагмент відбитку пальців рук залишити при матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 53, 185 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (Вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_3 виплату призначеного штрафу рівними частинами на 10 місяців, з сплатою щомісячно по 85,00 (Вісімдесят п`ять) гривень, починаючи з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази:
-один фрагмент відбитку пальців рук та касовий чек № 209970882, залишити при матеріалах кримінального провадження;
-купюри номіналом по 100 доларів США LK 85001595F, LA95468051A, HB 65229036R, LL22843955F, LB34060760B, LB34060756B та купюру номіналом 50 доларів США CE 37689327A, що передані на зберігання ОСОБА_6 залишити у власності останньої.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .