Постанова
Іменем України

19 червня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 травня 2017 року у кримінальному провадженні

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крокви Кельменецького району Чернівецької області, засудженого за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор вимагає скасувати ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 69, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Вимогу вмотивовано тим, що при пом`якшенні покарання неповно враховано судом апеляційної інстанції даних про особу ОСОБА_6 , який неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності. Також суд дійшов неправильного висновку щодо наявності такої обставини, яка пом`якшує покарання, як добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

2. Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1.1 Судове рішення суду першої інстанції
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Вироком суду також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

2.1.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задоволено.
Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінено в частині призначеного покарання. Прийнято рішення вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
У решті вирок суду залишено без зміни.
2.2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами
ОСОБА_6 21 березня 2015 року приблизно о 13 годині 50 хвилин на території речового ринку, що на вул. І. Вільде в м. Сторожинці Чернівецької області, діючи умисно з корисливим мотивом, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, викрав належний ОСОБА_8 спортивний велосипед «TREK-3900» синього кольору, який знаходився біля приміщення торгового комплексу. У ході здійснення крадіжки ОСОБА_6 виявили власник та інші особи, однак незважаючи на це та на подальше переслідування його потерпілим, продовжив виконання свого злочинного умислу, вже спрямованого на відкрите викрадення чужого майна.

3. Доводи інших учасників судового провадження
Прокурор підтримав доводи, наведені в касаційній скарзі, просить касаційну скаргу задовольнити.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

4.1.2 Стаття 66. Обставини, які пом`якшують покарання
Частина 1. При призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:
1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;
2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Частина 2. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

4.1.3 Стаття 69. Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом
Частина 1. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

4.2.2 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 1. Ухвала суду апеляційної інстанції складається з:
2) мотивувальної частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції;
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження;
встановлених судом першої інстанції обставин;
встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними;
мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Частина 3. При скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як і кваліфікація дій за вказаним законом у касаційній скарзі не оспорюються.
Розгляд касаційної скарги суд здійснює в частині правильного застосування апеляційним судом вимог закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 69 КК України.

5.2 Щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність
Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень статті 69, суд вважає необґрунтованими.
Так, ОСОБА_6 вчинив грабіж із кваліфікуючою ознакою повторність, що є тяжким злочином відповідно до вимог ст. 12 КК України. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину.
Щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, нижчого від найнижчої межі, то для цього законодавцем встановлено вимогу наявності кількох (що означає дві і більше) обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Апеляційний суд при перегляді вироку дотримався вимог процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України, містить належне мотивування прийнятого рішення щодо зміни вироку в частині призначеного покарання за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, зокрема й суперечливість висновків суду першої інстанції, але при цьому безаперечно встановлено щирість каяття ОСОБА_6 та усунення заподіяної злочином шкоди шляхом повернення потерпілому викраденого майна.
Апеляційний суд врахував і дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який є раніше судимим, особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, визнав вину, розкаявся, попросив вибачення в потерпілого.
Не залишилася поза увагою апеляційного суду й думка потерпілого, який просив ОСОБА_6 суворо не карати, волі не позбавляти.
За змістом касаційної скарги прокурора головним доводом щодо неправильного застосування положень ст. 69 КК України є наявність непогашеної судимості в ОСОБА_6 . Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що у 2013 році останній був звільнений з місць позбавлення волі, надалі на шлях виправлення не став і у 2015 році знову вчинив умисний корисливий злочин. При цьому за вчинення нового злочину ОСОБА_6 засуджено до реального покарання у виді позбавлення волі, що дійсно є правильним з огляду на неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства.

5.3 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на встановлені судом обставини вчиненого злочину, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, наявність у такої особи непогашеної судимості не є перешкодою для суду застосувати положення ст. 69 КК України при призначенні покарання.
Керуючись статтями 376, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 травня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3