№ 243/2251/18
№ 1-кп/243/493/2018
ВИРОК
іменем України

15 червня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000689 від 02.04.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), уродженця м. Харків, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця служби за контрактом, старшого механіка-водія другого десантно-штурмового взводу першої десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, у військовому званні солдат, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем служби за контрактом та проходячи її на посаді старшого механіка-водія другого десантно-штурмового взводу першої десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , 05 лютого 2018 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, вчинив самовільне залишення території військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України без поважних причин та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 18 квітня 2018 року, проводячи час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

У скоєнні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та суду пояснив, що дійсно 05 лютого 2018 року він залишив місце проходження військової служби у АДРЕСА_2 , без дозволу керівництва виїхав за місцем проживання у м. Харків, де перебував до 18 квітня 2018 року. За час відсутності у військовому підрозділі на лікуванні не перебував, працював. Причиною залишення військової частини зазначив, що не сподобалася військова служба та порядок її проходження.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу, відповідно до якого з 16.08.2017 р. він добровільно взяв на себе зобов?язання проходити військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 по стройовій частині від 27.10.2017 року № 294 ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти вч польова пошта НОМЕР_3 . В подальшому відповідно до наказу командира вч пп НОМЕР_3 по стройовій частині № 298 від 01.11.2017 року був призначений на посаду старшого механіка-водія 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

З матеріалів службового розслідування (наказів командира ВЧ пп НОМЕР_3 від 05.02.2018 р. № 70, акту проведення службового розслідування від 26.02.2018 року) вбачається, що 05.02.2018 року виявлено самовільне залишення військовослужбовцем ОСОБА_5 території військової частини пп НОМЕР_3 , станом на 26.02.2018 року останній не повернувся, відсутній у військовій частині понад 10 днів без поважних причин.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (майнової шкоди не завдано, тяжких наслідків не настало), відомості про особу обвинуваченого (раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває у шлюбі, має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має стійкі соціальні зв`язки, негативно характеризується за місцем проходження служби).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, фізично здоровий, характеризується за місцем проходження служби негативно, є учасником антитерористичної операції, одружений, має стійкі соціальні зв`язки, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат, речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_5 періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1