Справа № 751/2969/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/116/18
Категорія - в порядку виконання вироку суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

засудженої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

представника ЧВК № 44 ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Алтапово Науського району Грозненської області Російської Федерації, засудженій вироком апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, відмовлено в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від покарання.

Рішення суду обґрунтоване тим, що засуджена не заслуговує на умовно - дострокове звільнення як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення і не готова до самокерованої правослухняної поведінки.

Крім того, засуджена звернулась з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до закінчення строку, визначеного ч. 7 ст. 539 КПК України, після відмови в задоволенні такого клопотання.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати, застосувати до неї ст. 81 КК України та звільнити умовно - достроково від покарання, мотивуючи тим, що під час відбування покарання вона довела своє виправлення, має задовільну характеристику, сумлінно ставиться до праці, більше ніж півроку займає посаду старшої секції, культуролог, приймає участь у будівельному загоні та кожного дня відвідує церкву.

Вказує на те, що не приймає участі у культурно-масових заходах через наявність ряду тяжких хвороб та свій вік.

Повністю визнає свою вину та просить суд звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, представника колонії та прокурора, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, матеріали особової справи засудженої та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає залишити її без задоволення.

Положення ст. 81 КК України передбачають можливість для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, після фактичного відбуття певної частини покарання, при сумлінній поведінці і ставленні до праці, бути звільненими умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

Саме по собі фактичне відбуття частини покарання, автоматично не зобов`язує суд звільнити особу умовно-достроково від покарання.

Засуджена ОСОБА_6 відбула встановлену законом частину строку покарання. Проте, характеризується як особа посередньо, до праці відноситься не задовільно, має нижчий від середньо бригадного відсоток виконання денного завдання.

Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки стримування від порушень режиму відбування покарання і внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки, що виражається в участі в суспільному житті, прагненні спокутувати вину за вчинений злочин, в наявності заохочень.

Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженої, чого у поведінці засудженої ОСОБА_6 не вбачається.

За час перебування в Чернігівській виправній колонії № 44, з 26 червня 2016 року, не має жодного заохочення, мала стягнення у виді попередження.

Посилання засудженої на хворобливий стан могли бути враховані судом при обранні виду та строку покарання, тоді як для застосування ст. 81 КК України, названі обставини, не мають значення.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КК України, у разі набрання законної сили ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, розгляд повторного клопотання з цього самого питання для засуджених за середньої тяжкості злочини може мати місце не раніше як через шість місяців.

18 грудня 2017 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення вже було залишено без задоволення. Відповідно з повторним клопотанням вона мала право звернутися не раніше 19 червня 2018 року, тоді як вона подала повторно клопотання 03 травня 2018 року, до закінчення строку, визначеного кримінально-процесуальним законом.

З пояснень представника ЧВК № 44 ОСОБА_9 вбачається, що засуджена після постановлення ухвали судом першої інстанції, знову допустила порушення режиму відбування покарання, за що на неї накладене стягнення.

Приймаючи до уваги, що з часу попередньої відмови в задоволенні клопотання, засуджена з повторним клопотанням звернулась до закінчення шестимісячного терміну, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні від покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424, 539 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2018 року про відмову засудженій ОСОБА_6 в умовно - достроковому звільненні від покарання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12