У Х В А Л А

Іменем України

25.10.2018 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі :
Головуючого- судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
представника закладу ОСОБА_5
законного представника - сина ОСОБА_6
хворої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні заяву заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру хворій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована та фактично проживала до госпіталізації за адресою: АДРЕСА_1 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 п.2 ч.2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 звернувся в суд із письмовою заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру із стаціонарного на примусове амбулаторне хворій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 п.2 ч.2 ст. 115 КК України.
Заяву мотивує тим, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня» хвора перебуває на підставі постанови Червоноградського міського суду Львівської області, відповідно до якої до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
23 жовтня 2017 року ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська змінено ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом і переведено її для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до психіатричної лікарні у відділення із звичайним наглядом за місцем реєстрації.
З 13 грудня 2017 року хвора перебуває на лікуванні в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
В ході розгляду заяви судом встановлено, що примусове лікування хворій призначено постановою Червоноградського міського суду Львівської області за результатами розгляду постанови слідчого про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у зв`язку із її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

Згідно постанови суду, 02 травня 2012 року, близько 03. Год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання де також перебувала її знайома ОСОБА_9 із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та який плакав та розбудив ОСОБА_7 . Внаслідок цього у ОСОБА_7 виник намір позбавити життя новонародженого ОСОБА_11 . Реалізуючи свій намір, ОСОБА_7 взяла його на руки та вийшла з ним на балкон своєї квартири, яка знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку та викинула малолітнього ОСОБА_11 з вказаного балкону.
У наслідок падіння ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали розлад здоров`я на тривалий час.
У даному кримінальному провадженні відповідно до акту стаціонарної судової психолого психіатричної експертизи хвора в період інкримінованих їй дій перебувала у хворобливому стані та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом» .
Таким чином, ОСОБА_7 фактично безперервно перебуває на стаціонарному лікуванні з липня 2012 року до даного часу.
На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_7 оглянута комісією лікарів-психіатрів № 564 від 02 жовтня 2018 р., яка прийшла до висновку, що: «На момент огляду психічний стан хворої ОСОБА_7 характеризують дефіцитарні розлади у вигляді емоційної інертності, зниження рівня узагальнень. Інтелект знижений. Критика до хвороби достатня. Наявні психічні порушення не визначають суспільну небезпеку пацієнтки. страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді біполярного афективного розладу, стан ремісії. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характер у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги». Просить заяву задовольнити.
Представник закладу в судовому засіданні заяву підтримала , пояснення дала аналогічні викладеним у заяві, як лікар вважає доцільним змінити примусові заходи лікування у стаціонарі на амбулаторне лікування.
Сама хвора в судовому засіданні просить суд змінити їй примусове стаціонарне лікування на амбулаторне, пояснивши при цьому обставини вчинення нею кримінального правопорушення та просить звернути увагу, що не може стверджувати, що саме вона викинула дитину, проте рада, що дитина залишилася живою. Дану обставину вона сприймає боляче та передумала її не один раз. Свій хворобливий стан розуміє, у зв`язку з чим перебувала й раніше на амбулаторному обліку у лікаря психіатра по місцю проживання . Розуміє, що їй потрібно приймати лікарські препарати, які пропишуть і обіцяє це робити.
Адвокат в судовому засіданні заяву підтримав.
Законний представник хворої - син ОСОБА_12 в судовому засіданні просив задоволити заяву пояснивши, що мама буде лікуватися, він контролюватиме її поведінку та лікування.
Прокурор в судовому засіданні заміну способу лікування із стаціонарного на амбулаторне заперечила, покликавшись на неоднозначні, як на її думку, висновки лікарів щодо стабілізації стану здоров`я хворої. Вважає, що хвора добровільно не буде приймати ліки, а опікун за нею не закріплений. У зв`язку з цим, вважає прокурор, існує загроза здоров`ю хворого, та загроза для оточуючих.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру із стаціонарної медичної допомоги на

амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню.

Приймаючи дане рішення, суд виходить із сукупності досліджених матеріалів справи та переконливості медичного персоналу у доцільності зміни у способі надання медичної допомоги хворій . . При цьому, суд також враховує власне переконання, що ґрунтується на безпосередній перевірці критичної оцінки хворою вчинених нею протиправних дій та об`єктивно обґрунтовані наміри на майбутнє.

Приймає суд до уваги й ставлення законного представника, який запевняє суд, що мама проживатиме з ним, як і раніше.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. ст. 512 514 КПК України, ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 , задоволити.

Змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку із звичайним наглядом на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 п.2 ч.2 ст. 115 КК України.
На ухвалу може бути подано апеляцію протягом 15 днів з часу її проголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Суддя ОСОБА_13