АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/311/18 Справа № 183/5087/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши 24 травня 2018рокуу відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001763, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повернуто прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської областідля усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на те, що суд позбавлений можливості самостійно визначати обсяг обвинувачення з огляду на загальні засади кримінального провадження визначені в ст. 7 КПК України, що є неможливим і дослідження не встановлених обставин, оскільки слідчим та прокурором не встановлені речі та їх вартість, у викраденні яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Зазначив, що суд не може призначити до розгляду обвинувальний акт, який не містить чітке формулювання переліку майна та його вартості, оскільки обов`язком суду, який виникає на стадії судового розгляду та визначений ст. 348 КПК України - є роз`яснення суті обвинувачення, яке на досудовому розслідування не було визначено.

Окрім того, органами досудового розслідування не дотримано вимог ст. 109, 110 КПК України, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу проведення процесуальних дій, та взагалі не містить реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-316 КПК України.

На його думку, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Прокурор зазначає, що висновок суду про порушення вимог ст. 291 КПК України, є необґрунтованими, оскільки обвинувальний акт містить відомості про майно відповідно до висновків судово-економічних експертиз та допитів потерпілої ОСОБА_8 , які остання надавала під час досудового розслідування під особистий підпис, та інших матеріалів справи. Жодні документи щодо підтвердження переліку майна судом не досліджували і стороною захисту не долучалися, а тому посилання суду з цього приводу є передчасними та упередженими.

Також прокурор вважає, що посилання суду на помилки допущені слідчим під час складання реєстру матеріалів досудового розслідування, не зазначення часу проведення процесуальних дій про надання доступу до матеріалів кримінального провадження потерпілій та підозрюваному та повідомлення потерпілій ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування є безпідставними.

Вказав, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; у журналі судового засідання, що доручення прокурора та повідомлення потерпілій не відноситься до процесуальних дій та не передбачає зазначення часу їх складання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, а саме прокурора який підтримав доводи та вимоги апеляції та просив їх задовольнити, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляції прокурора, вказали, що обвинувачення є зрозумілим, потерпілу, яка також не заперечувала проти задоволення апеляції прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту ухвали суду першої інстанції, суд мотивуючи своє рішення щодо порушення вимог у вузькому розумінні ст. 291 КПК України і в широкому, вказуючи на невизначеність обсягу обвинувачення з посиланням на не встановлення речей та їх вартості, фактично вдався до оцінки доведеності фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, і які прокурор вважає встановленими.

Такий висновок суду є хибним, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на вказаних кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить по своїй суті. На даній стадії підготовчого провадження питання щодо оцінки доказів і правильності кваліфікації дій обвинувачення не розглядаються, а вирішуються дані питання про доведеність вини обвинуваченого при судовому розгляді справи по сутті.

Як вбачається зі змісту даного обвинувального акту, останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, у тому числі і чітко визначений перелік крадених речей та визначена вартість речей, яких установлена і перелічені речі, вартість яких не визначена у зв`язку з відсутністю їх матеріальної цінності, що в повній мірі відповідає і узгоджується з вимогами ч.5 ст. 291 КПК України.

В постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16 чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному обвинувальному акту, а отже, і обвинувачення ОСОБА_7 та зрозумілість обсягу цього обвинувачення у колегії суддів сумнівів не викликає.

Слід також зауважити, що з матеріалів справи вбачається, що копії обвинувального акту отримано обвинуваченим та його захисником, в підготовчому судовому засіданні останні висловили думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, крім того свою думку вони підтвердили і в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги прокурора, щодо задоволення якої вони не заперечували. Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду також просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити і повернути справу до суду для продовження розгляду. Вказане у своїй сукупності свідчить про зрозумілість, ясність та однозначність пред`явленого обвинувачення сторонам кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що обсяз обвинувачення є неконкретним, незрозумілим, а тому належить визнати необґрунтованими доводи суду першої інстанції з цього приводу.

Є необґрунтованим і безпідставним висновки суду щодо порушення ст.ст.109,110 КПК України, оскільки загалом даний реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вказаним нормам закону, а відсутність зазначення часу декількох процесуальних дій не є суттєвими і такими, що унеможливлюють призначення судового розгляду.

За таких обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту, колегія суддів, вважає помилковими і такими, що не відповідають нормам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, а підстави для повернення обвинувального акту такими, що не відповідають фактичним обставинам і вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4