Справа № 515/149/18
Провадження № 1-кп/515/511/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

10 липня 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця міста Татарбунари Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , але фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, з середньо-технічною освітою, вдівця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2017 року, приблизно о 04.00 годині, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ЗАЗ 110377», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Степова м. Татарбунари Одеської області, з боку м. Одеси в напрямку м. Ізмаїл, зі швидкістю більше 80 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці водій ОСОБА_6 , діючи з необережності, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан свого здоров`я та свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого на ділянці вул. Степова м. Татарбунари, розташованій біля будинку №9-а, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух із зазначеною швидкістю, внаслідок чого не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над його керуванням і допустив виїзд керованого ним автомобіля «ЗАЗ 110377», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за межі проїзної частини на ліве узбіччя та в кювет, де відбулося перекидання цього автомобіля, в результаті чого пасажиру зазначеного автомобіля ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження, від яких настала її смерть в автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі до медичного закладу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події смертельно травмованому пасажиру автомобіля «ЗАЗ 110377», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №98 від 09.10.2017 року заподіяні наступні тілесні ушкодження: рана в лобно-тім`яній ділянці зліва; садно і 3 синця на правій щоці; садно нижче правої вушної раковини; садна в біля вушній ділянці зліва; синець і 4 дрібні садна на зовнішній половині лівої верхньої повіці, та зовнішнього краю лівого ока; садно у зовнішнього краю лівої нижньої повіки; синець і садна на лівій щоці; синець і дрібні подряпини на підборідді зліва; садно по передньо-бічній поверхні шиї зліва; 8 саден по верхній і передній правого плечового суглобу; 17 саден, по передньо-зовнішній, та зовнішній поверхні правого плеча, від ліктьового суглобу, до рівня пахової западини, там же численні синці; вертикальні садна по задній поверхні верхньої третини правого передпліччя; 8 синців по тильній поверхні правого променеве-зап`ясткового суглобу та кисті; 9 синців, та 4 садна по тильній поверхні лівого променеве - зап`ясткового суглобу і кисті; садно по середній лінії грудної клітки, на рівні 2 ребра; синець, на тлі якого садна, по біля грудній лінії зліва на рівні 3 ребра; синці та садна по передній поверхні черева, від середньо-ключичної лінії з права, до передньо-пахвовій лінії зліва, від верхнього краю крила кульшової кістки з права і до краю реберної дуги з права, по лівому краю описаного ушкодження вертикальне рясне садно; 11 саден на площі 11х6 см, від середньої, до передньо-пахової лінії з права, на рівні 6-7-8 ребер, зліва та зправа від описаних саден слабо виразні синці; 27 смугастих саден в поперековій ділянці зправа, та грудній клітки від лопатковій до задньо-пахвовій ліній до рівня 6 ребра; 7 аналогічних саден в ділянці крижі, та попереку зліва; 15 синців по зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, верхньої та середньої третини правої гомілки; синець на фоні якого 11 саден по передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу; 3 синця по внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна; 18 синців по передній та зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки; синець по передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна; 3 смугасті синця по задній поверхні нижньої третини лівого стегна; 7 синців по передній поверхні лівої стопи, та садно по передньо-зовнішній поверхні; синець по передній та зовнішній поверхні; синець по передній та зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, стопи до пальців; крововилив у м`які тканини сухожильного шолому; крововилив під м`яку мозкову оболонку; закритий, поперековий перелом грудини на рівні 3 ребра; розрив серцевої сумки; розрив стінки правого шлуночку; крововилив у корені легенів; розрив кореня правої легені; крововилив у зв`язки печінки; закритий перелом правої променевої кістки в типовому місті, зі зміщенням в бік долоневої поверхні; закритий косий осколковий перелом середньої третини правої стегнової кістки, які були спричиненні частинами салону рухаючогося автомобілю, під час перевертання, та які згідно п.2.1.3.л. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 р) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита травма грудної клітки, з пошкодженням серцевої сорочки, розриву стінки правого шлуночку, і розвинута гостра крововтрата, на що вказує: садна грудної клітки; перелом грудини; розрив серцевої сорочки; розрив стінки правого шлуночку; наявність 1.5 літри крові в правій плевральній порожнині; малокров`я внутрішніх органів. Смерть ОСОБА_8 стоїть в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3. (б), 2.9 (а), 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які наказують:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.2.9 «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак, відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п.12.1,12.4,12.9 (б) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і прохав його суворо не карати та пояснив суду, що 10 вересня 2017 року повернувся додому з роботи, спілкувався з дружиною, яка, приблизно о 23 годині запропонувала поїхати разом з її подругою в бар «Мерлоуз», на що він погодився. На автомобілі «ЗАЗ 110377», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить його матері, та яким він користується, вони поїхали до бару, де відпочивали та вживали спиртні напої. Повертаючись додому з бару, рухаючись за швидкістю 80 км за годину, він не справився з керуванням автомобіля та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, обставини якої він не пам`ятає, в результаті якої загинула його дружина ОСОБА_8 . Про вчинене він дуже шкодує, не може дійти до тями від скоєного, переймається від того, що син залишився без матері, а він без дружини, з якою прожив 13 років, та якої йому з сином дуже не вистачає. Зараз син проживає біля бабусі та дідуся, він його забезпечує матеріально та приймає безпосередню участь у його вихованні.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що про ДТП, в результаті якого загинула її невістка ОСОБА_9 , а син ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та без свідомості перебуває в реанімації, вона дізналась вранці 10.09.2017 року від свого меншого сина ОСОБА_11 . Пояснила, що син дуже відповідальний, серйозний, за сім`ю дуже турбувався. Зараз дуже страждає, переживає смерть дружини, сумує за нею та приймає психотропні препарати, намагаючись ввійти у звичний спосіб життя. При винесенні вироку просила врахувати всі пом`якшуючі обставини, те, що він являється інвалідом третьої групи безстроково, йому протипоказана важка праця та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що про факт вчинення ДТП обвинуваченим та про обставини їй стало відомо від працівників поліції. Просила ОСОБА_6 призначити покарання згідно закону, але без позбавлення волі, аби він мав можливість виховувати та забезпечувати матеріально свого сина, що залишився без материнської опіки.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, поясненнями потерпілих та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та всі обставини справи, а саме: ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнає повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.55), має на утриманні одну малолітню дитину. Також судом враховується думка потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які просили суд визначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, аби він мав можливість виховувати та забезпечувати матеріально свого сина, який залишився без материнської турботи.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка йому інкримінується. При цьому, судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, однак являється необережним злочином, вчиненим внаслідок злочинної самовпевненості, а також мотив та спосіб вчинення злочинного діяння.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв його розкриттю, при наявності заяви потерпілої ОСОБА_5 щодо відсутності у неї претензій до обвинуваченого, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, беручи до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.а.с.33-36 ), на думку суду, виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією інкримінуємої йому статті, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

При розгляді кримінального провадження встановлено, що розмір процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України м. Одеси, складає 7428 грн.00коп. (2476+2476+2476=7428) (а.с. а.с.43-45). Вказані витрати, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з 10 липня 2018 року відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи по матеріалам досудового розслідування в сумі 7428 /семи тисяч чотириста двадцяти восьми/ грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2017 року на речовий доказ по справі автомобіль марки «ЗАЗ 110377», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску та вважати повернутим власнику ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 2007 року.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1