Провадження № 1-кп/679/2/2018
Справа № 679/1583/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000333 від 07.07.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оженин, Острозького району, Рівненської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: востаннє 21.11.2005 року Нетішинським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, якому 14.01.2008 року постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області в порядку ст.82 КК України було замінено частину невідбутого покарання строком 1 рік 9 місяців 15 днів на виправні роботи з утриманням 20% заробітку і який 26.12.2008 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, востаннє 21.11.2005 року Нетішинським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочини.

Так, 07.07.2014 року о 02 год. 00 хв. у м.Нетішин, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку №24, що по вул.Михайлова, в районі розташування ресторану «Імператор», з корисливих мотивів, вирішив відкрито заволодіти чужим майном, а саме майном ОСОБА_6 , з яким він познайомився випадково, розпиваючи пиво неподалік вказаного ресторану.

Реалізовуючи свій злочинний намір, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та дочекавшись поки ОСОБА_6 відійде у безлюдне місце, ОСОБА_4 підійшов до нього ззаду та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме штовхнувши потерпілого на землю та нанісши йому удар кулаком правої руки в область підборіддя, умисно, відкрито, повторно, заволодів золотим ланцюжком вагою 7 грам, вартістю 3500 грн., зірвавши його з шиї ОСОБА_6 , та чоловічою сумкою вартістю 100 грн., в якій знаходились гаманець з грошима в сумі 400 грн., мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Samsung Duos GT - Е 2232» вартістю 350 грн., в якому були вмонтовані дві сім-карти мобільних операторів «Київстар» та «UMC», вартість кожної становить 20 грн., карта пам`яті об`ємом 2 Гб, вартістю 50 грн., а також особисті документи.

Надалі, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4440 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та надав покази, що дійсно у липні 2014 року біля ресторану «Імператор», що у м.Нетішин, розпивав пиво із знайомими, де також був потерпілий ОСОБА_6 . Коли останній пішов, ОСОБА_4 наздогнав його, вдарив ногою і зірвав з його шиї золотий ланцюжок, а також вихопив з рук чоловічу сумку «барсетку». Після цього він пішов розпивати спиртні напої до кафе-бару «Старий Томас». Більше обвинувачений нічого не зміг пояснити, оскільки не пам`ятає, тому що минуло досить багато часу.

Потерпілий ОСОБА_6 суду надав покази, що у липні 2014 року підійшов до ресторану «Імператор», що у м.Нетішин, щоб випити пива. Після цього він направився додому і по дорозі його збили з ніг, зірвавши при цьому з шиї золотий ланцюжок і вихопили з рук чоловічу сумку «барсетку» в якій знаходились особисті документи, гаманець з грошима та мобільний телефон. Під час досудового слідства йому повернули працівники поліції сумку з усім, що знаходилось в ній, окрім грошей та золотого ланцюжка. Потерпілий вказав, що напад на нього здійснив саме обвинувачений ОСОБА_4 . Більше ОСОБА_6 нічого не зміг пояснити, оскільки не пам`ятає, тому що минуло досить багато часу.

Потерпілий зазначив, що пробачив обвинуваченого, проте наполягав на відшкодуванні йому коштів, завданих злочином, просив суворо не карати останнього.

Учасники судового провадження просили не досліджувати докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілого, а також дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше судимим, востаннє 21.11.2005 року Нетішинським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, якому 14.01.2008 року постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області в порядку ст.82 КК України було замінено частину невідбутого покарання строком 1 рік 9 місяців 15 днів на виправні роботи з утриманням 20% заробітку і який 26.12.2008 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання.

У відповідності до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого щодо застосування до ОСОБА_4 при визначенні міри покарання за вчинений злочин положень ст.69 КК України суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

З врахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 , при призначенні міри покарання останньому у відповідності до вимог статей 65, 66, 67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, позитивну побутову характеристику, наявність судимостей, пом`якшуючі покарання обставини - визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, готовність нести передбачену законом відповідальність, думку потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення ОСОБА_4 злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено самим обвинуваченим у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, без застосування ст.69 КК України. На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, потерпілим ОСОБА_6 до початку судового розгляду було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 09.08.2018 року цивільний позов прийнято до розгляду в даному кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_6 визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем.

В обґрунтування позову потерпілий зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 злочинним шляхом заволодів його майном, а саме: золотим ланцюжком вагою 7 грам вартістю 3500 грн. чоловічою сумкою вартістю 100 грн., в якій знаходились гроші в сумі 400 грн., особисті документи та мобільний телефон «Samsung Duos GT - Е 2232» вартістю 350 грн., в якому були вмонтовані дві сім-карти мобільних операторів «Київстар» та «UMC», вартість кожної становить 20 грн., карта пам`яті об`ємом 2 Гб, вартістю 50 грн.

Однак, станом на день розгляду справи судом, обвинувачений не відшкодував потерпілому завдану матеріальну шкоду та не намагався її відшкодувати, а також довгий час переховувався від слідства та суду. Крім того, потерпілий зазначив, що на сьогоднішній день вартість золотих виробів зросла і вартість такого ж викраденого у нього обвинуваченим золотого ланцюжка становить 7154 грн.

Крім того, ОСОБА_6 у своєму позові просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5000 грн., розмір якої обґрунтував тим, що зазнав душевних страждань у зв`язку з самим фактом вчинення злочину відносно нього, а також душевних страждань, що пов`язані постійними думками придбання нового золотого ланцюжка, оскільки викрадений у нього золотий виріб був для нього пам`ятним.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_6 позов підтримав та просив його задоволити.

Цивільний відповідач обвинувачений ОСОБА_4 позов визнав повністю.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи цивільний позов, з врахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що ОСОБА_4 визнав позов повністю, суд вважає, що його слід задоволити, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути майнову шкоду в розмірі 7154 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох років) позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10.08.2018 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначений цим вироком, починаючи з 15 квітня 2018 року день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у кримінальному провадженні задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 матеріальну шкоду в розмірі 7154 (сім тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Речові докази у справі:

- мобільний телефон «Samsung Duos GT - Е 2232» з картою пам`яті об`ємом 2 Гб., шкіряну чоловічу сумку, паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 , чоловічий шкіряний гаманець із дисконтними картками на знижку в мережах магазинів та візитівками, дві перепустки на Дніпродзержинський металургійний комбінат, видані на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідчення про надання дозволу на верхолазні роботи - повернути власнику ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1