Справа № 738/1086/17
№ провадження 1-о/738/4/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами судових рішень та приведення до діючого законодавства вироку Богунського районного суду м. Житомира від 24.06.2010 року,
В С Т А H О В И В:

У липні 2018 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень та приведення до діючого законодавства вироку Богунського районного суду м. Житомира від 24.06.2010 року.
Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року за ч.2 ст.127, ч.1 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.28, ч.2 ст.366 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ на строк до 3 років, який ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2011 року залишено без змін. 15 серпня 2017 року Менський районний суд Чернігівської області розглянув його клопотання про звільнення від покарання, карність якого усунена законом, про звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності, про застосування ст. ст. 75, 76 КК України для звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку та звільнення з місць позбавлення волі та у задоволенні клопотання відмовив. Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного суду Чернігівської області, колегія суддів якого ухвалою від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишила без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року залишила без змін.
Засуджений вважає, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності, про застосування ст. ст. 75, 76 КК України для звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку та звільнення з місць позбавлення волі, тому що на час розгляду справи, суду не було відомо про існування Постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.10.2016 року про розгляд клопотань про застосування до інших засуджених ЗУ № 1261-VII від 13.05.2014 року. Засуджений вважає, що ця постанова суду і є нововиявленою обставиною. Крім того, посилався на рішення Конституційного Суду України про тлумачення ст. 58 Конституції України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник підтримали клопотання та просили його задовольнити. Засуджений ОСОБА_4 усно уточнив вимоги та просив переглянути ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21.11.2017 року також і за виключними обставинами, які полягають у неконституційності вказаних судових рішень, так як при їх ухваленні суди не взяли до уваги рішення Конституційного Суду України про тлумачення ст. 58 Конституції України.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказавши, що постанова Верховного Суду України на яку посилається засуджений не є нововиявленими обставинами. Крім того, виключні обставини також відсутні, оскільки відсутня встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Заслухавши засудженого та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
В ч. 2 ст. 459 КПК України, міститься перелік обставин, які визнаються нововиявленими.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.127, ч.1 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.28, ч.2 ст.366, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ на строк до 3 років. Даним вироком зараховано в строк відбування покарання час знаходження ОСОБА_4 під вартою з 23 червня 2005 року по 30 червня 2005 року.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року щодо ОСОБА_4 змінено, останній вважається засуджений за ч. 2 ст.127, ч.1 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.28, ч.2 ст.366, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2011 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання, карність якого усунена законом, про звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності, про застосування ст. ст. 75, 76 КК України для звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку та звільнення з місць позбавлення волі - відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року залишено без змін.
В заяві про перегляд ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21.11.2017 року засуджений ОСОБА_4 посилається на постанову судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.10.2016 року, як на нововиявлені обставини, оскільки при постановленні ухвали судом не було відомо про цю постанову.
У відповідності до глави 34 КПК України, нововиявлені вважаються обставини які не були відомі суду на час винесення судового рішення.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Аналізуючи норми глави 34 КПК України, суд вважає що постанова судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.10.2016 року не є нововиявленою обставиною, яка могла б доводити неправильність ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21.11.2017 року, в зв`язку з тим що, ця постанова виноситься щодо інших осіб.
В даному випадку зазначена засудженим ОСОБА_4 нововиявлена обставина, як постанова судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.10.2016 року до інших ув`язнених, не входить до переліку визначеному в ч. 2 ст. 459 КПК України.
Також, судом не встановлено виключної обстави, як встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта їх окремого положення на яку посилався ОСОБА_4 виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України, виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Як вбачається із ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21.11.2017 року, які в даному випадку переглядаються також і за виключними обставинами, суди першої та апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 застосовували Закон України від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» та деякі статті Кримінального кодексу України, які не встановлювалися Конституційним Судом України неконституційними.
Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить нововиявлених та виключних обставин на які посилається засуджений ОСОБА_4 , а тому заяву про перегляд про перегляд ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21.11.2017 року за нововиявленими та виключними обставинами необхідно залишити без задоволення.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. ст. 459-467 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами судових рішень та приведення до діючого законодавства вироку Богунського районного суду м. Житомира від 24.06.2010 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання.

Суддя ОСОБА_1