справа № 278/2368/17
У Х В А Л А

03 липня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про призначення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз. Клопотання мотивував тим, що висновок автотехнічної експертизи від 27.07.2017 № 569/606/17-25 ґрунтується на недостовірних даних слідчого експерименту від 13.06.2017 за участю ОСОБА_4 щодо відстані видимості пішохода у дальньому світлі фар автомобіля обвинуваченого, а також швидкості руху пішохода.
Обвинувачений підтримав клопотання. Прокурор заперечила проти його задоволення через безпідставність.
Розглянувши клопотання, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 332 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд має право за клопотанням сторін або потерпілого доручити проведення експертизи за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 242 КПК експертиза проводиться у випадку, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, потрібні спеціальні знання.
Відповідно до абз. 2 п. 5.4 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8.10.1998 № 53/5 (зі змінами і доповненнями), для вирішення питання щодо можливостей трасологічних експертиз і підготовки матеріалів для їх проведення слід отримувати консультації від експерта (спеціаліста).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 , який проводив вищезазначену експертизу, роз`яснив, що об`єктивна видимість пішохода у світлі фар автомобіля визначається виключно експериментальним шляхом, тобто шляхом проведення такої слідчої дії як слідчий експеримент. Швидкість руху пішохода може бути визначена шляхом проведення судово-медичної експертизи. Місце наїзду на пішохода визначено на підставі наявної слідової інформації (п. 1 висновку експерта).
Судове провадження здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, відповідно до яких сторони самостійно обстоюють свої правові позиції, права та свободи і є вільними у використанні своїх прав (ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 26 КПК).
Стороною захисту не надано суду науково-обгрунтованих відомостей про можливість встановлення відстані видимості пішохода шляхом проведення саме експертизи, а не слідчого експерименту, а також щодо можливості встановлення швидкості руху пішохода перед наїздом на нього саме шляхом проведення автотехнічної експертизи, а також відомостей, що експертом невірно визначено місце наїзду на пішохода.
У зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для доручення проведення експертиз, про які клопотала сторона захисту.
Керуючись статтями 332, 242, 350 та 372 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про доручення провести комплексну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизи відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1