Справа № 185/1688/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2013 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Обора З.Б.,

при секретарі - Константіновій К.Г.,

за участю прокурора - Самоткан В.М.

обвинуваченого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000106 відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; фактично мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Поштова, 28/40, раніше судимий:

- 17.09.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 15 до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік, із застосуванням ст.76 КК України;

- 09.11.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт;

щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Судом встановлено, що 08 січня 2012 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знаходився за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1, де у нього виник злочинний намір направлений на таємне викрадення дизельного палива з грузових автомобілів, які знаходилися в районі кафе «Алдан», розташованого по вул. Лінійній,1А села Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_1 узявши з собою три пластикові каністри і два гумових шланги, того ж дня попрямував до кафе «Алдан», розташованому за вищезазначеною адресою. 09 січня 2013 року приблизно о 00 годині 10 хвилин ОСОБА_1 знаходячись біля кафе «Алдан» побачив вантажний автомобіль НОМЕР_1, що стояв навпроти кафе «Алдан», де переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, за допомогою заздалегідь принесеного з собою гумового шлангу, таємно, з метою наживи викрав з вищевказаного автомобіля дизельне паливо в кількості 60 (шістдесят) літрів, вартістю 10 гривень 60 копійок за один літр, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_2 матеріальний збиток на загальну суму 612 (шістсот дванадцять) гривень 00 копійок. З місця скоєння злочину ОСОБА_1 втік, викраденим дизельним паливом в кількості 60 (шістдесят) літрів розпорядився за власним розсудом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 винним себе визнав у повному обсязі та пояснив, що 08 січня 2013 року вечірньої пори доби він вирішив піти до кафе «Алдан», яке розташоване на виїзді з м. Павлограду. Оскільки у нього не було грошей, то знаючи, що біля кафе весь час зупиняються вантажні автомобілі і їх водії в кафе їдять, то вирішив з якогось автомобіля викрасти дизельне паливо, щоб згодом його продати. Обвинувачений ОСОБА_1 взяв з собою три пластикові каністри, кожна обємом по 20 літрів, і два гумові шланги чорного кольору, щоб з їх допомогою злити дизельне паливо з баку автомобіля. Приблизно о 00 годин 10 хвилин 09 січня 2013 року він підійшов до кафе «Алдан», де побачив, що навпроти кафе, через дорогу, стоїть вантажний автомобіль «МАН». Обійшовши його, побачив, що в ньому відсутній водій. Тоді він підійшов до даного автомобіля з боку, де розташований його бак, відкрив кришку бака автомобіля та за допомогою гумового шлангу, який був у нього з собою, злив дизельне паливо в каністри, які приніс із собою. Всього він злив дизельне паливо в кількості 60 (шістдесят) літрів. Після цього, він відніс заповнені дизельним паливом пластикові каністри в сарай, який розташований на території домоволодіння біля дороги, навпроти кафе «Алдан». Двері сараю були відкриті, тому він сховав каністри та шланги в сарай. Зазначив, що в сараї вже знаходилися чотири каністри, походження яких йому було невідоме, дві з цих каністр були порожні, а в інших двох знаходилося мастило. Залишивши свої три каністри в сараї, обвинувачений ОСОБА_1 пішов додому. Наступного дня обвинувачений ОСОБА_1 зателефонував своєму знайомому на імя Іван, прізвище якого йому невідоме, який займається вантажоперевезеннями та попрохав допомогти перевезти йому каністри. Через деякий час до обвинуваченого ОСОБА_1 приїхав раніше незнайомий чоловік, який займається вантажоперевезеннями. Цей чоловік, погодився перевезти вантаж обвинуваченого ОСОБА_1 Обвинувачений ОСОБА_1 не говорив водію, що саме необхідно перевезти. Вони домовилися зустрітися при виїзді з м. Павлоград, недалеко від кафе «Алдан». Після чого обвинувачений ОСОБА_1 переніс каністри до машини і в цей час до них підїхали працівники міліції і затримали його.

У скоєному обвинувачений ОСОБА_1 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому діянні повністю доведена наступними доказами, дослідженими судом:

-показаннями свідка ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що він є приватним підприємцем, власником кафе «Алдан» та стоянки для далекобійників. На території біля кафе «Алдан» частими бувають випадки крадіжок у далекобійників. 09 січня 2013 року вранці він прийшов на роботу і до нього підійшов співробітник ОСОБА_4, який повідомив, що у водія далекобійника вночі невідома особа вкрала дизельне паливо. Після чого вони з ОСОБА_4 побачили сліди та вирішили піти по слідам. Сліди довели їх до сараю на території домоволодіння ОСОБА_4 В цьому сараї вони побачили сім каністр з дизельним паливом та два шланги. Після цього вони зателефонували до міліції. До приїзду працівників міліції вони вирішили, що особи, які вчинили крадіжку повернуться за каністрами, тому вирішили чекати на осіб, які приїдуть забирати каністри, щоб їх затримати. Коли свідок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 побачили, що підїхав автомобіль «Газель» світлого кольору, з тентом, в автомобілі знаходився водій та обвинувачений ОСОБА_1П, він свідок ОСОБА_3 вирішив підїхати до автомобіля «Газель». В цей час приїздили співробітники ДАІ, яких свідок ОСОБА_3 зупинив та розповів всю ситуацію та попросив допомогти у затриманні крадія. Разом зі співробітниками ДАІ свідок ОСОБА_3 підїхав до сараю, де і був затриманий обвинувачений ОСОБА_1

- показаннями свідка ОСОБА_4, який в судовому засіданні пояснив, що він працює в кафе «Алдан». 09 січня 2013 року вранці він повертався додому і проходячи біля своєї дачі побачив сліди, які вели до сараю. Він вирішив зайти та перевірити сліди. В сараї він знайшов сім каністр, які не перевіряв, проте за запахом визначив, що це було дизельне паливо, а біля сараю лежали шланги. Він одразу ж зателефонував своєму керівнику ОСОБА_5 та повідомив, що відбувається. Через деякий час ОСОБА_5 підїхав до сараю, вони зайшли в сарай разом. Після чого ОСОБА_3 розповів, що напередодні вночі з вантажного автомобіля було викрадено дизельне паливо. Після цього свідок ОСОБА_4 зі ОСОБА_5 викликали міліцію. Свідок ОСОБА_4 після приїзду міліції пішов додому. Про те, що в цей день був затриманий ОСОБА_1, він дізнався від ОСОБА_5

Свідки, допитані в судовому засіданні, були попередженні про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за завідомо неправдиві показання передбачену ст. ст. 384, 385 КК України. Не вірити їх показанням у суда немає підстав.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_1 встановлено, що він на обліку у лікарів: психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, має середню освіту, раніше судимий 09.11.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 120 годин громадських робіт, невідбуте покарання у вигляді 114 годин (а.к.п. 40-50 т. 1).

Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявлявся, про час та дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належними чином. Причини неявки суду не повідомив.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом'якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом'якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_1, суд визнає щиросердне розкаяння в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом'якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м'якого покарання, яке передбачено законом.

Підстав для застосування обвинуваченому ст.ст.69, 69-1 КК України - не вбачається.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправити обвинуваченого ОСОБА_1 та запобігти його злочинній діяльності можливо без його фактичної ізоляції від суспільства, в зв'язку з чим ОСОБА_1 має бути засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт, в межах строку, передбаченого санкцією даної статті.

Оскільки ОСОБА_1 учинив злочин протягом відбуття покарання, то при визначенні остаточного покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2012 року суд ураховує вимоги ст. ст. 71, 72 КК України та призначає покарання повністю приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 126 (сто двадцять шість) годин громадських робіт.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2012 року, остаточне покарання ОСОБА_1 призначити у виді вигляді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 не обирався.

Речові докази по справі:

- пластикові каністри в кількості 3 (три) штук з дизельним паливом в кількості 60 (шістдесят) літрів, передані під гарантійну розписку потерпілому ОСОБА_6 - залишити йому за приналежністю;

- два гумових шланги чорного кольору, які зберігаються в камері схову Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області /квитанція № 162602 від 30 січня 2013 року, а.к.п. 30, т. 1/ - знищити.

Документи кримінального провадження №0000106, залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя З.Б.Обора