Справа № 128/840/18
ВИРОК
Іменем України

23 травня 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 від 25.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шпиків, Тульчинського району Вінницької області, цигана, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.01.2018, близько 21:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій місцевості поблизу гуртожитку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих спонукань, шляхом застосування фізичного насильства, що проявилось в нанесенні удару ногою в область сідниць ОСОБА_5 , відкрито заволодів його грошовими коштами в сумі 100 гривень, які знаходились у правій кишені куртки. Після чого, реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальний збиток. Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 100 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин кримінального правопорушення і пояснив, що 18.01.2018, гуляв з друзями і вони підійшли до гуртожитку АДРЕСА_2 , де він побачив раніш йому не знайомого ОСОБА_5 . Він підійшов до нього і сказав, щоб той дав йому гроші. З метою примусити його віддати гроші, він вдарив його ногою по сідницях і забрав 100 грн. 50 грн. з цієї суми він десь втратив, тому коли до нього вийшла з гуртожитку вихователь і накричала на нього, він віддав потерпілому лише 50 грн. У скоєному розкаявся, просить суворо не карати.
За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи зазначене, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого те, що він не має негативної характеристики за місцем проживання, є раніш не судимим, вину визнав повністю. Потерпіла сторона на суворій мірі покарання не наполягає. Цивільний позов не заявлявся.

Згідно досудової доповіді беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, обтяжуючих покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням всіх обставин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, висновок органу пробації, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в чинність у вигляді утримання під вартою з залу суду.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в чинність у вигляді тримання під вартою з залу суду.

Початок відбуття покарання вважати з 23.05.2018р. з застосування міри запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою з залу суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1