Єдиний унікальний номер 274/4137/17
Провадження №1-кп/0274/317/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000249 від 26 вересня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Миропіль Романівського ройону Житомирської області, громадянина України, розлученого, раніше несудимого, з середньою - спеціальною освітою, на момент вчинення злочину сержанта з матеріального забезпечення п`ятої гаубичної самохідно - артилерійської батареї другого гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , прапорщика, на день розгляду справи непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в :

13 грудня 2016 року прапорщика ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2016 року № 316, прапорщика ОСОБА_4 призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення п`ятої гаубичної самохідно-артилерійської батареї другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
На підставі Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, прапорщик ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, прапорщик ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно- правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізовуючи задумане, 08 серпня 2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, після перебування у відпустці не з`явився вчасно на військову службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 25 вересня 2017 року, після чого ОСОБА_4 самостійно прибув до вищезазначеної військової частини. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до розташування військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю, щиро розкаявся. Суду повідомив, що дійсно був призваний для проходження військової служби через ІНФОРМАЦІЯ_3 . Служити його направили до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 . Після завершення відпустки, він дійсно вчасно не з"явився до війської частини та проводив час на власний розсуд. У вересні 2017 року він самостійно прибув до військової частини. За період відсутності у військовій частині до медичних закладів не звертався, правоохоронні органи про незаконне перебування за межами військової частини не повідомляв.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез"явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, належить до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, за час проходження служби характеризувався негативно, після демобілізації не працює, розлучений, проживає один, по місцю проживання характеризується позитивно, в період з 08.08.2017 року по 25.09.2017 року в приймальне відділення Романівської ЦРЛ не звертався, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи наявність кількох обставин, що пом"якшують покарання, особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1