У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2018 Справа №607/6917/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, клопотання представника ПАТ "БТА БАНК" () про скасування арешту,-

В С Т А Н О В И В :
Заявник представник ПАТ "БТА БАНК" () звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ПАТ "БТА БАНК" (), накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2017 року по справі №607/15901/17.

В обґрунтування клопотання посилається на наступне.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2017р. задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках в рамках досудового розслідування, щодо вчинення самоуправства невстановленими особами у кримінальному провадженні № 0003815.

Вказаною ухвалою накладено арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 203 кв.м. (реєстраційний номер: 000), надалі Нерухоме майно, та яка належить на праві власності ПАТ «БТА БАНК», , надалі Банк.

Так, 13.03.2007р. між ВАТ «БТА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №053/04, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 850 000,00 дол. США на придбання нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на строк з 13.03.2007р. по 13.03.2027р. ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передавав в іпотеку придбане нерухоме майно -квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

07.11.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ПАТ «БТА БАНК» на підставі застереження в договорі іпотеки та вимоги про усунення порушення - серія та номер: 09-03/346, видане 11.03.2016р., видавник ПАТ «БТА БАНК», в порядку ч.І ст.37 Закону України «Про іпотеку».

СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003815 від 25.11.2017р., щодо вчинення самоуправства невстановленими особами, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст..356 КК України.

Зі змісту ухвали суду, яка оскаржується Банком, стало відомо, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 визнані потерпілими у рамках даного кримінального провадження. За твердженнями ОСОБА_6 котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 22.08.2017р. представниками банку та невідомими особами було здійснено проникнення у квартиру за вищевказаною адресою, у період коли ОСОБА_6 в ній був відсутній. Коли він повернувся, замки вхідних дверей квартири були замінені, невідомі особи, що перебували в середині, відмовилися йому надати доступ в приміщення, а тим самим перешкодили забрати свої особисті речі та грошові кошти. ОСОБА_6 вважає що йому було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 150 000,00грн., дана сума включає вартість незаконно захопленого майна та грошових коштів в розмірі 20 000,00грн.

В якості обґрунтування необхідності накладення арешту на майно - власність ПАТ «БТА БАНК», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Назарівська 7б, кв.8. в своєму клопотанні старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 посилається на ст..98 КПК України і визначає квартир) як речовий доказ, тобто матеріальні об`єкти, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди чи містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Однак квартира, як майно - об`єкт нерухомості, не є предметом злочину передбаченого ст..356 КК України «Самоправство», не містить перерахованих ознак речового доказу та відповідно хибно слідчим визначається в клопотанні.

В свою чергу ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_7 не є власниками зазначеного майна, право власності ПАТ «БТА БАНК» на зазначене Нерухоме майно ними не оскаржується, тобто ПАТ «БТА БАНК» є одноосібним власником зазначеного майна та відповідно має право на користування та розпорядження таким майном на власний розсуд.

Представниками Банку неодноразово була здійснена спроба отримати ключі та доступ до власності банку - нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 ., але безуспішно.

За інформацією від консьєржа та сусідів було відомо що квартира АДРЕСА_3 здається тривалий час в оренду під офіс. Орендар, приватна комерційна компанія, від контактів з представниками банку уникав, усвідомлюючи можливі негативні наслідки у зв`язку зі зміною власника орендованого майна - приміщення офісу, чи маючи певну вказівку від попереднього власника.

21.08.2017р. в результаті чергового візиту представників банку за адресою знаходження власності банку: АДРЕСА_2 ., від консьєржа, встановлено, що орендарі напередодні виїхали, та наразі в приміщенні ніхто не мешкає та не перебуває.

22.08.2017р. в присутності представників Банку, працівників Шевченківського управління поліції ГУ НП України у м. Києві та співробітників приватної охоронної фірми було здійснено вхід до приміщення власності банку: АДРЕСА_2 ., змінено замки та розміщено пост добової охорони. Під час входження в приміщення було складено Акт огляду приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_2 . в якому перелічені речі, предмети та побутова техніка, що на той час знаходилася в квартирі. Виходячи з планування та інтер`єру квартири - вочевидь в ній раніше знаходився офіс. Будь-яких ознак проживання когось в якості мешканців не було: відсутні будь-які предмети побуту, продукти, меблі, одяг тощо. В ході огляду застосовувалось фото-відео зйомка на мобільний телефон.

З метою збереження майна, яке залишилось у квартирі, Банк вжив заходи щодо охорони квартири та майна, шляхом укладання договору на охорону з охоронною компанією ТОВ «АСГАР» з надання послуг фізичної охорони та технічної охоронної сигналізації.

Протягом зазначеного періоду ОСОБА_7 , який заявляє про начебто зникнення його майна та якому охоронники охоронної фірми ТОВ «АСГАР» повідомили усно про необхідність звернутися до Банку з приводу майна в зазначеній квартирі, до цього часу до Банку не звертався.

ОСОБА_8 протягом зазначеного часу також до Банку не звертався та не оскаржує право власності Банку на квартиру.

Отже, на час, коли представники Банку потрапили в квартиру було відомо, що квартира не використовується, як житло, квартира взагалі не використовувалась на той час ні в якості житла ні в якості нежитлового майна, тобто Банк використав своє право на користування майном та з огляду на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України, в діях Банку відсутня об`єктивна сторона.

Звертаємо увагу суду на той факт, що ОСОБА_8 в супереч умовам іпотечного договору ОСОБА_8 без отримання письмової згоди Іпотекодержателя (ПАТ «БТА БАНК») здійснив перепланування в квартирі (порушення п.4.2.7 іпотечного договору), надавав житлову площу в оренду третім особам (порушення п.4.2.1. іпотечного договору) та зареєстрував 12.08.2008р. за вказаною адресою ОСОБА_7 (порушення п. 4.2.10 іпотечного договору).

У цивільній справі № 761/21150/17 за позовом ОСОБА_9 до Банку про визнання договору іпотеки недійсним, 04.04.2018 Шевченківським районним судом м. Києва постановлена ухвала про залишення позову без розгляду.

Звертає увагу суду на те, що визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 згідно з текстом ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2017 року, зазначають, що підставою для звернення, в тому числі, став той факт, що ОСОБА_8 не погоджується з розміром визначеного боргу перед Банком та розміром вартості майна, що на його думку дає підстави для виплати йому різниці між вартістю майна та суми боргу, що передбачено ст.. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім цього, зазначається, що під час реєстрації права власності на Нерухоме майно за Банком, тобто 07.11.2016 року, існував спір права власності між Банком та ОСОБА_8 та відповідне рішення Апеляційного суду на користь ОСОБА_8 .. Звертаю увагу суду на той факт, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.08.2016 року, на яке посилається ОСОБА_8 , стосувалось позову Банку до ОСОБА_8 про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності, тобто предметом позову був спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому рішення Апеляційного суду м. Києва не позбавляє Банк, як іпотекодержателя, звернути стягнення на предмета іпотеки в позасудовий спосіб ом реєстрації права власності на предмет іпотеки за собою в порядку, баченим Законом України «Про іпотеку». При цьому, хочу ще раз підкреслити, ОСОБА_8 , як іпотекодавець, не оскаржував та не оскаржує право власності Банку на нерухоме майно.

Отже, на даний час не існує фактів того, що Банк набув право власності на зазначену квартиру у незаконній спосіб, тобто ця квартира не є предметом незаконного обігу нерухомого майна та відповідно не є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Заявник представник ПАТ "БТА БАНК" у судове засідання не з`явився, подав слідчому судді заяву, згідно якої просить розглядати клопотання у його відсутності.

Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про те, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2017 року по справі №607/15901/17, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 про накладення арешту на майно.

Згідно цієї ухвали від 20.12.2017 року, старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду в рамках кримінального провадження №0003815 від 25.11.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 203 (кв.м), (реєстраційний номер: 000) належного на праві власності ПАТ «БТА Банк», . на підставі договору іпотеки та вимоги про усунення порушення, серія та номер: 09-03/346, видана 11.03.2016, видавник: ПАТ "БТА БАНК", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 . Поряд з цим, з метою забезпечення арешту майна та унеможливлення його відчуження старший слідчий просить розглядати дане клопотання без участі представників ПАТ «БТА Банк». Як вбачається із клопотання, СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003815 щодо вчинення самоуправства невстановленими особами, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України. Органом досудового розслідування встановлено, що із Тернопільської місцевої прокуратури надійшло звернення представника ОСОБА_12 , про те, що невідомі особи всупереч договору іпотеки перереєстрували квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 визнано потерпілим у рамках даного кримінального провадження. Згідно допиту потерпілого ОСОБА_7 з`ясовано, що 13.03.2007 року між ВАТ «БТА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №053/04, за умовами п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 850 000 доларів США на придбання нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на строк з 13 березня 2007 року по 13 березня 2027 року із сплатою процентів в розмірі 14,5 % відсотків річних. 13.03.2007 року між ВАТ «БТА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК», та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 08.02.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 дізнався, що 07.11.2016р. о 11:39:06, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ПАТ «БТА Банк» на підставі застереження в договорі іпотеки та вимоги про усунення порушення, серія та номер: 09-03/346, видана 11.03.2016р., видавник: ПАТ "БТА БАНК", в порядку ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім того, 22 серпня 2017 року представниками банку та невідомими особами було здійснено проникнення у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . У період, коли ОСОБА_7 , який проживає та є зареєстрований у даній квартирі, був відсутній у ній, зазначені особи зламали двері змінили замки проникли у квартиру, заволоділи особистими речами та грошовими коштами і іншим майном, яке належить йому, яке знаходилися у квартирі. Коли він повернувся двері вже були заблокованими, невідомі особи перебували в середині і відмовилися надати йому доступ до приміщення та хоча б повернути його особисті речі та кошти. Після захоплення місця його проживання іншого житла мені йому не надали. Під час захоплення мого місця проживання, йому було завдано збитків на загальну суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, дана сума включає вартість незаконно захопленого майна, а також грошових коштів в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Відповідно до довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 203 (кв.м), (реєстраційний номер: 000) належного на праві власності ПАТ «БТА Банк», . на підставі договору іпотеки та вимоги про усунення порушення, серія та номер: 09-03/346, видана 11.03.2016р., видавник: ПАТ "БТА БАНК", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . Поряд з цим, згідно долученого протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 19.12.2017р. вбачається, що 13.03.2007 року між ВАТ «БТА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №053/04, за умовами п.1.1 якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 850000 доларів США, на придбання нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на строк з 13 березня 2007 року по 13 березня 2027 року, із сплатою процентів в розмірі 14,5 % відсотків річних. 13.03.2007 року між ВАТ «БТА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК», та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 08.02.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він, ОСОБА_4 , дізнався, що 07.11.2016р. о 11:39:06, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ПАТ «БТА Банк» на підставі застереження в договорі іпотеки та вимоги про усунення порушення, серія та номер: 09-03/346, видана 11.03.2016р., видавник: ПАТ "БТА БАНК", в порядку ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». ОСОБА_4 вважає зазначену реєстрацію права власності на підставі застереження в іпотечному договорі злочинною, здійсненою групою осіб з метою незаконного заволодіння моїм нерухомим майном. Вбачає у них шахрайські дії представників банку та приватного нотаріуса, які діяли з попередньою злочинною змовою, прямим умислом, з метою отримання наживи. Вказаної вимоги він не отримував, тому документи надані для реєстрації, які підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту її отримання іпотекодавцем не можуть відповідати дійсності. Відповідно ст. 35 та 37 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що письмова вимога надіслана іпотекодавцю, яка є підставою для позасудового врегулювання, має відповідати певному змісту. Така вимога має конкретизовувати суму боргу, спосіб задоволення вимог в позасудовому порядку, строки надані іпотекодавцю для усунення порушень. Проте у письмовій вимозі, про усунення порушень, надісланій іпотекодавцю, яка стала підставою реєстрації в позасудовому порядку не зазначено вартості нерухомого майна, за яку банк набуває право власності, а також спосіб позасудового врегулювання. Не врегулювання вартості під час реєстрації несе за собою невідворотні наслідки порушення моїх прав, адже 08.09.2011 року Шевченківський районний суд м.Києва виніс заочне рішення, яке набрало законної сили, яким вирішено стягнути з нього, ОСОБА_4 , на користь ПАТ «БТА БАНК» суму у розмірі 7 196 309,85 гривень, у інших позовах ПАТ «БТА БАНК» - було відмовлено у стягненні коштів із позивача. Таким чином по-суті з моменту винесення вказаного рішення він не визнавав додаткових сум коштів за зазначеним боргом. А у вимозі, на підставі якої здійснено реєстрацію права власності, ПАТ «БТА БАНК» вимагає іншу суму, яка перевищує згадану. Тобто безпідставно збільшує суму заборгованості, так як ніяким іншим рішенням суду його вимоги не підтверджується. Отже, реєстрація права власності відбулася за ціною, що перевищує суму боргу, де і відбулося злочинне збагачення. Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» - Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Тобто, реєстрація відбулася за ціною, яка перевищує суму боргу, а оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не була погоджена із іпотекодавцем. Кошти різниці боргу встановленого судом та вартості предмета іпотеки, на підставі якої здійснили реєстрацію права власності, не були передані йому. Реєстрація даного права власності відбулося під час судового спору з даного приводу, який в Апеляційній інстанції був ним виграний. Надав для долучення матеріалів кримінального провадження наступні матеріали: копію кредитного договору №053/04 від 13.03.2007 року; додаток №1 до кредитного договору №053/04 від 13.03.2007 року; додаток угоди №1 до кредитного договору №053/04 від 13.03.2007 року; договір іпотеки, інформацію із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. При встановлених обставин під час досудового розслідування старший слідчий вважає, що здобутими доказами в їх сукупності та підтверджено, що причетність представниками банку та невідомими особами до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення за ст. 356 КК України є вірогідною та достатньою щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а саме накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 203 (кв.м), (реєстраційний номер: 000), яка належить на праві власності ПАТ «БТА Банк», , з метою збереження речових доказів та з метою уникнення вчинення дій по подальшому відчуженню нерухомого майна третім особам законним набувачам. Арешт нерухомого майна у даному випадку є виправданим, а право власності тимчасово обмежене на підставі виключно Закону. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб немає. Слідчий суддя при встановлених обставин під час розгляду клопотання вважає, що об`єкт нерухомості є предметом посягання кримінального правопорушення і може бути речовим доказом, на даний час вчиняються дії з метою заволодіння ним шахрайським шляхом. Тому з метою запобігання можливості відчуження майна, а відтак і з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на повноту та всебічність розслідування кримінального провадження №0003815, приходжу до переконання, що клопотання старшого слідчого про накладення арешту підлягає до задоволення. Арешт нерухомого майна у даному випадку є виправданим, а право власності тимчасово обмежене на підставі Закону. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження №0003815 від 25.11.2017 року, слідчий суддя відзначає, що у межах кримінального провадження не досліджено та не враховано обставини, зазначені та встановлені рішенням апеляційного суду м.Києва від 03.08.2016 року по справі №761/35121/14-ц, та до кримінального провадження копія цього рішення не долучена, як і вимога про усунення порушень (іпотечна вимога).

Так рішенням апеляційного суду м.Києва від 03.08.2016 року по справі №761/35121/14-ц, вирішено: апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_13 , задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту. Публічному акціонерному товариству «БТА Банк» відмовити у задоволенні позову. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3912 (три тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 00 коп.

Як вбачається із цього рішення від 03.08.2016 року, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року частково задоволено позов ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 13 березня 2007 року ОСОБА_14 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1011з, а саме: на квартиру під номером АДРЕСА_4 - за ціною 8 517 429 грн. 74 коп. без ПДВ, яка належить ОСОБА_4 , шляхом набуття права власності ПАТ «БТА Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №053/04 від 13 березня 2007 року із додатковою угодою №1 від 18 червня 2007 року, що укладені між ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_3 в загальному розмірі 47 123 320 грн. 58 коп., а саме в розмірі основного боргу - 839 318,53 доларів США, що еквівалентно - 22 741 169,39 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.03.2016 року; в розмірі відсотків за користування кредитом за період з 13.03.2007 року по 05.02.2016 року в сумі - 893 898,70 доларів США, що еквівалентно - 24 220 008.28 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.03.2016 року; в розмірі трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення відсотків за період з 01.10.2010 року по 01.10.2013 року в розмірі - 162 142,91 грн. Припинено право власності ОСОБА_4 на квартиру під номером АДРЕСА_5 . Визнано за ПАТ «БТА Банк» право власності на квартиру під номером номером АДРЕСА_5 . Вирішено питання розподілу судових витрат. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «БТА Банк» суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, а тому звернув стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №053/04 від 13 березня 2007 року, припинив право власності ОСОБА_4 на іпотечне майно та визнав за ПАТ «БТА Банк» право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, тобто суд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - визнання за банком права власності на цей предмет іпотеки. Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 березня 2007 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 053/04, за умовами п.1.1 якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 850000 доларів США, на придбання нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на строк з 13 березня 2007 року по 13 березня 2027 року, із сплатою процентів в розмірі 14,5 % відсотків річних. 13 березня 2007 року між ВАТ «БТА банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Як зазначає банк (остання заява про збільшення позовних вимог від 11.03.2016 року), внаслідок порушення ОСОБА_4 договірних зобов`язань за вказаним договором станом на 01 березня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 217 126 134 грн. 64 коп., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 839318,53 доларів США, що еквівалентно 22 741 169 грн. 39 коп., простроченої заборгованості за сплатою відсотків в сумі 893 898,70 доларів США, що еквівалентно сумі 24 220 008 грн.28 коп., пені, за несвоєчасне погашення відсотків 162 942 812 грн.07 коп., 3 % річних за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 7 222 144 грн.90 коп. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частина 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. З матеріалів справи вбачається, що, на виконання вказаних вимог Закону, 21.08.2013 року ПАТ «БТА Банк» на адресу ОСОБА_4 було надіслано вимогу про усунення порушень. Проте, вказані у вимогах порушення відповідачем усунуто не було. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 даної статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно розділу 6 договору іпотеки від 30.03.2007 року, сторонами було погоджено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом: за рішення суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене в п.п. 6.2.3.1 та 6.2.3.2 цього пункту Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Способи позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені розділом 6 договору іпотеки від 30.03.2007 року. Відповідно до п.п. 6.2.3.1 цього розділу, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру під номером АДРЕСА_6 , ПАТ «БТА Банк» посилався на положення Договору іпотеки, яким передбачено можливість передачі права власності на предмет іпотеки банку, відповідно до якого одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду. Проте, таке посилання є безпідставним, оскільки розділом 4 договору іпотеки від 30.03.2007 року чітко визначено, що передача права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю є способом позасудового врегулювання питання щодо звернення стягнення на іпотечне майно. З розділу 4 договору вбачається, що позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки є самостійним способом стягнення, окремо від рішення суду. Крім того, розділом 6 договору також погоджено, що передача права власності повинна відбуватися у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Даний порядок визначено статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та, відповідно до положень вказаної статті, право власності на предмет іпотеки не визнається за іпотекодержателем на підставі рішення суду, а набувається ним, на підставі, зокрема, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів, згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Одночасно, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки повинно відбуватися в позасудовому порядку, на підставі погодженого застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо іпотекодавець не визнає чи оспорює факт набуття права власності іпотекодержателем в позасудовому порядку, таке право може стати предметом судового захисту. В той же час, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі судового рішення, як це передбачено в розділі 6 укладеного між сторонами договору, відбувається в порядку, визначеному ст. 39 Закону України «Про іпотеку». За правилами даної статті, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду не передбачає визнання права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, а забезпечує можливість останнього задовольнити свої вимоги за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки певним шляхом. Таким чином, вимоги ПАТ «БТА Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені.

Наданими заявником матеріалами, зокрема, кредитним договором № 053/04 від 13.03.2007 року, договором іпотеки від 13.03.2007 року, вимогою про усунення порушень, у сукупності із обставинами, встановленими рішенням апеляційного суду м.Києва від 03.08.2016 року по справі №761/35121/14-ц, стверджується право набуття банком права власності на вказану вище квартиру, в позасудовому порядку, на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно р.6 договору іпотеки від 13.03.2007 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Висновок про необхідність звернення із клопотанням про накладення оскаржуваного арешту на майно здійснений за наявними відомостями у матеріалах кримінального провадження, а саме протоколів допиту потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , копій кредитного договору та договору іпотеки з додатками.

Проте, з часу накладення арешту на майно (20.12.2017 року) у кримінальному провадженні та по 02.05.2018 року, коли надано запит до Шевченківського УП ГУНП в Тернопільській області щодо реєстрації звернень ОСОБА_4 22.08.2017 року, не проводилось жодних слідчих дій.

При цьому, як вже зазначалося, по даний час не долучено до матеріалів кримінального провадження, не досліджено та не враховано рішення апеляційного суду м.Києва від 03.08.2016 року по справі №761/35121/14-ц, яке набрало законної сили.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про те, що у арешті вказаного майна на даний час відпала потреба, банк є власником цього майна та подальше обмеження його прав, як власника не є виправданим та призводить до порушення його прав.

При цьому, з`ясування у межах кримінального провадження питання щодо правомірності дій працівників банку щодо виселення осіб із вказаної квартири, власником якої, за вищевикладених обставин, є банк, не підлягає забезпеченню у спосіб накладення арешту на цю квартиру.

З огляду на наведене, клопотання слід задовольнити та скасувати арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ПАТ "БТА БАНК" (), накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2017 року по справі №607/15901/17, а матеріали кримінального провадження №0003815 від 25.11.2017 року повернути до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання представника ПАТ "БТА БАНК" () про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ПАТ "БТА БАНК" (), накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2017 року по справі №607/15901/17.

Матеріали кримінального провадження №0003815 від 25.11.2017 року повернути до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1