Справа № 559/2823/17
УХВАЛА
"07" вересня 2018 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представників потерпілго ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000498 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст.307, ч.2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000498 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст.307, ч.2 ст. 185 КК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні подано клопотання про повернення обвинувального акту.

В обґрунтування поданого клопотання захисник покликається на те, що обвинувальний акт, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , затверджений 25 грудня 2017 року процесуальним керівником - прокурором, ОСОБА_3 , не відповідає закону: п.4 ст. 110, ст.291 КПК України, та порушує право на захист від висунутого обвинувачення, виходячи з наступних обставин.

Так, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України і правого висновку Верховного Суду України в справі №5-328кс16 від 24 листопада 2016 року, обвинувальний акт по висунутих правопорушеннях містить явні суперечності між викладеними фактичними обставинами, формулюванням обвинувачення та змістом правової кваліфікації, виходячи з наступного.

В обвинувальному акті висунуто кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 КК України «Крадіжка вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб» (стосується крадіжки чугунних стовпчиків огорожі в грудні 2010 року).

В обвинувальному акті за інкримінованою статтею, викладені фактичні дані і зміст правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які не узгоджуються між собою та не відповідають кваліфікації.

Викладено фактичні дані вчинення даного злочину ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в період 18.12.2010 року і 20.12.2010 року. Зазначення кваліфікуючої ознаки вчинення злочину за попередньою змовою групою передбачає застосування додаткової кваліфікації за ст.ст. 28, 27 КК України, а зазначення кваліфікуючої ознаки повторності, потребує її розкриття і додаткового застосування кваліфікації за ст.32 КК України. За наведених обставин, обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального закону і ст.291 КПК України.

Крім того, невідповідність полягає в тому, що в обвинувальному акті виклад фактичних обставин даного правопорушення, зміст правової кваліфікації кримінального правопорушення і сформульоване обвинувачення не містить (не розкриває) форми умислу, корисного мотиву, наслідків переходу майна від власника до інших володільців, котрі ним розпорядились, ролі кожного співучасника, причинного зв`язку між їх діями і наступившими наслідками, засобів та знарядь, за допомогою яких здійснювали демонтаж стовпчиків.

В порушення ч.2 п.5 ст.291 КПК України, обсяг висунутого обвинувачення за вказаною статтею кримінального закону є неконкретним, не відповідає кваліфікації і не розкриває усіх ознак об`єктивної і суб`єктивної сторони, що перешкоджає обвинуваченому здійснювати належний захист від висунутого обвинувачення і є порушенням п. «а» ч.2 ст.6 Конвенції про

захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до вимог КПК України, розцінюється як порушення обвинуваченого права на захист.

2. В обвинувальному акті висунуте правопорушення за ч.І ст.304 КК України «Втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність». (Стосується крадіжки за попередньою змовою осіб чавунних стовпчиків 18 грудня 2010 року) В обвинувальному акті за вказаною статтею викладені фактичні дані, які суперечать фактичним даним кваліфікованих за ч.2 ст.185 КК України, які стосуються подій 18 грудня 2018 року. За викладених фактичних обставин зміст правової кваліфікації кримінального правопорушення потребує додаткової кваліфікації. Так як наведені фактичні обставини у висунутому обвинуваченні вказують, що неповнолітній з власної ініціативи приєднався до вчинення злочину і його дії повинні кваліфікуватись за вчинений злочин у співучасті з дорослими за відповідною статтею КК України.

Викладені фактичні обставини, зміст правової кваліфікації кримінального правопорушення не розкривають об`єктивної і суб`єктивної сторони правопорушення, способу втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, які полягали б у втягненні неповнолітнього (потерпілого) в злочинну діяльність та викликали б у нього рішучість і переконання в доцільності взяти участь у вчиненні злочину. Не розкрито мотив і мету таких дій обвинуваченого. Також не встановлено і не кваліфіковано неправомірних дій іншого співучасника групи ОСОБА_9 , який діяв разом у змові з ОСОБА_10 . Відсутня ознака втягнення так як в описі фактичних даних вказано, що обвинувачений запропонував ОСОБА_10 разом з ним скоїти злочин. Також в описі фактичних обставин зазначено що «18 грудня 2010 року близько 18 годин 30 хвилин обвинувачений здійснював психологічний вплив ( проте не розкрито в чому він проявився такий вплив), переконав (не розкрито яким способом) неповнолітнього (не розкрито чи знав про його вік) в доцільності (не розкрито в чому полягає така доцільність) вчинення злочину (не розкрито наскільки розумів неповнолітній, що він вчинятиме злочин в групі з дорослими)» тому не розкриття вказаних ознак об`єктивної сторони в обвинувальному акті не відповідає правовій кваліфікації за ч.1 ст.304 КК України.

Крім того, як зазначає захисник у поданому клопотанні, в порушення п.п.3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не вказано анкетні відомості про потерпілого від кримінального правопорушення за ч.І ст.304 КК України, ОСОБА_10 та в порушення п.7 ч.2 ст.291 не вказано розмір завданої потерпілому ОСОБА_10 шкоди кримінальним правопорушенням і в чому вона проявляється.

В обвинувальному акті висунуте кримінальне правопорушення за ч.2 ст.307 КК України «Незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів». (Стосується дане обвинувачення періоду 17 січня 2011 року) В формулюванні обвинувачення вказано кваліфікуючу ознаку - придбання, яка не узгоджується із фактичними обставинами та із змістом правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Виклад фактичних обставин і зміст правової кваліфікації кримінального правопорушення не містить ознак об`єктивної і суб`єктивної сторони щодо незаконного придбання обвинуваченим наркотичних засобів. Висунуте обвинувачення за цією кваліфікуючою ознакою є неконкретним та завищено його обсяг.

Також, не дано правової кваліфікації незаконних, активних дій ОСОБА_11 , які містять ознаки кримінального правопорушення, підбурювання обвинуваченого до збуту наркотичного засобу - каннабісу.

Фактичні обставини не містять відомостей про правовий статус ОСОБА_11 , тому зміст правової кваліфікації і формулювання обвинувачення не відповідають правовій кваліфікації.

Відсутні і такі обов`язкові ознаки суб`єктивної сторони, які підлягають доказуванню в інкримінованому правопорушенні, як форма умислу, не розкрито мету, яка є обов`язковою ознакою вчинення незаконних дій з наркотичними засобами.

В порушення п.8 ч.2 ст.291 КПК України безпідставно вказано в обвинувальному акті за ч. 2 ст.307 КК України розмір витрат в сумі 375 гривень на залучення експерта для проведення фізико-хімічної експертизи 11 лютого 2011 року. Відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, вказана експертиза в ході даного досудового розслідування не призначалась і експерт для її проведення не залучався.

В обвинувальному акті висунуто кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України

«Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище» (стосується крадіжки трьох секцій чавунних батарей 01.05.2012 року). В обвинувальному акті за даною статтею, викладені фактичні обставини і зміст правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які не узгоджуються між собою та вказано кваліфікуючу ознаку правопорушення - повторність. Однак, диспозиція статті кримінального закону за ч.3 ст.185 КК України не містить такої кваліфікуючої ознаки, як повторність. Тому формулювання обвинувачення за кваліфікуючою ознакою повторності не відповідає правовій кваліфікації, а саме: частині 3 статті 185 КК України.

Крім того, виклад фактичних обставин даного правопорушення і сформульоване обвинувачення не розкривають ознак об`єктивної сторони проникнення в приміщення, а висловлювання: «за допомогою пошкодження вхідних дверей проник до вищевказаного приміщення» є некоректним і суперечить формулюванню обвинувачення, в якому вказано: «проникнення в інше приміщення». Також, виклад фактичних обставин не містить відомостей про засоби та знаряддя вчинення злочину, наслідків переходу майна від власника до іншого володільця, причинного зв`язку між дією і наступившими наслідками.

Виклад фактичних обставин суб`єктивної сторони не містить відомостей про те, чим саме характеризується прямий умисел і корисний мотив.

Отже, в порушення ч.2 п.5 ст.291 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є суперечливою з нормою диспозиції статті кримінального закону та встановленими прокурором фактичними обставинами. Обсяг висунутого обвинувачення є незрозумілим, тобто, не конкретним і не розкриває усіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони, що перешкоджає обвинуваченому здійснювати належний захист від висунутого обвинувачення і є порушенням приписів, викладених у п. «а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які відповідно до вимог КПК України розцінюються як порушення права обвинуваченого на захист від висунутого обвинувачення.

Враховуючи викладене, суттєві протиріччя обвинувального акта не дають повного чіткого уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , що у свою чергу не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою і свідчить про недотримання вимог п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Тому судовий розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене судове рішення буде вважатися незаконним, тобто ухваленим з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Адже, відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого злочину визнається обвинувачений, так як правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення, недотримання вказаних вимог закону є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.І ст. 412 КПК України і є наслідком скасування вироку судом апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного, просить ухвалити судове рішення, яким повернути прокурору Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт від 25 грудня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , в зв`язку з невідповідністю його вимогам кримінально- процесуального законодавства України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подане клопотання, з підстав у ньому викладених та просять повернути обвинувальний акт прокурору.

У підготовчому судовому засіданні прокурор повністю заперечив подане клопотання та доводи сторони захисту, зауваживши, що стороною публічного обвинувачення повністю дотриманні вимоги кримінально процесуального закону в частинні складення та направлення обвинувального акту до суду. Вважав за необхідне призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, викликавши у судове засідання обвинуваченого та потерпілу сторону.

Представники цивільних позивачів підтримали думку сторони обвинувачення та просять призначити справу до судового розгляду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, суд прийшов до переконливого висновку, що останнє не підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог щодо зазначення обставин та відомостей кримінального правопорушення. При цьому, сторона публічного обвинувачення здійснює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення кримінального закону. Суд зазначає, що обсяг формулювання обвинувачення є прерогативою сторони публічного обвинувачення.

Посилання сторони захисту щодо не зазначення у обвинуваченні кваліфікуючих ознак злочинів за ст.ст. 27-28 КК України, а саме вчинення злочинів групою осіб, або ж організованою злочинною групою, які відсутні у обвинувальному акті, та самі по собі у разі їх кваліфікації стороною обвинувачення обтяжували б відповідальність підзахисного ОСОБА_8 є безпідставними та з огляду на обов`язки та повноваження сторони захисту визначенні кримінально процесуальним законом є неприпустимими.

Окрім цього, суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про суперечність доводів сторони обвинувачення. Їх безпідставне завищення обсягу, (при цьому суд зазначає дане визначення «завищене» відсутнє як поняття у кримінальному законі) .

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що виклад фактичних обставин правопорушень і формулювання обвинувачення, за умови дотримання прокурором вимог ст. 291 КПК України, не розкривають ознак об`єктивної сторони вчинених злочинів, оскільки такі обставини можуть бути встановленні лише в ході судового слідства.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про відхилення заявленого клопотання сторони захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо призначення судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не має. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Дубенському міськрайонному суду Рівненської області.
Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду по кримінальному провадженню.
Враховуючи думку учасників судового провадження, судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 291,314-316, 371- 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №0000498 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст.307, ч.2 ст. 185 КК України.

Призначити кримінальне провадження №0000498 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст.307, ч.2 ст. 185 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області на 13 год. 00 хв. 13 листопада 2018 року.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово. Про дату судового засідання повідомити прокурора, викликати обвинуваченого, представників потерпілої сторони.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя :