"30" травня 2018 р. Справа № 363/4270/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000061 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт складений та затверджений у вказаному кримінальному провадженні прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.08.2016 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 001463, щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, захисника, обвинуваченого та потерпілого.

Захисник не заперечував проти призначення до судового розгляду.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Потерпілий висловив думку, що обвинувальний акт не відповідає кримінально процесуальному закону, але не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, поряд з іншим, також спосіб вчинення кримінального правопорушення, його мотив і мета.

Як вбачається з висунутого обвинувачення, що під скоєння злочину ОСОБА_6 залишив ОСОБА_8 при в`їзді до СТ «Ветеранів та інвалідів ВВВ», не повідомивши про свій умисел прибуття до вказаного садового товариства. Після вчинення крадіжки, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , котрого вів в оману, здали до ломбарду викрадені речі.
Формулюючи обвинувачення за частиною 3 статті 185 КК України, орган досудового слідства не встановив спосіб заволодіння майном потерпілого, не викликав обставини за яких це сталося.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Крім того, формулюючи обвинувачення в частині об`єктивної сторони злочину, орган досудового слідства вдався до припущень, діяння і роль ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та яким чином ОСОБА_6 останнього вів в оману.

Зокрема, в формулюванні обвинувачення слід обов`язково зазначити, які дії вчинив обвинувачений для незаконного, таємного заволодіння майном потерпілої всупереч волі останньої, яким чином, в який момент, в якій спосіб та внаслідок яких дій майно вибуло з володіння потерпілого, коли в обвинуваченого виникла можливість реально розпорядитися викраденим майном.
Отже, відсутність вказаних обставин й не зазначення способу викрадення майна є недостатньо визначеним з точки зору вищевказаних вимог Закону і свідчить про неналежне встановлення події злочину.
Всі викладені вище обставини складають об`єктивну й суб`єктивну сторону злочину, підлягають обов`язковому доказуванню в ході кримінального провадження

Відповідно до статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Отже, без висунутого конкретизованого обвинувачення щодо ОСОБА_6 , у випадку постановлення судом будь-якого виду вироку за результатами розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у тому вигляді, в якому поданий обвинувальний акт до суду, зазначені дії призведуть до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, зокрема права на захист, а ухвалення судового рішення буде незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог процесуального права.

Крім того, пунктом 3 частиною 4 статті 291 КПК країни, до обвинувального акта додається, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Однак, як вказує обвинувачений ОСОБА_6 він нічого вищевказаного не отримував.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором вище зазначеної норми кримінально процесуального закону дотримано не було, а судом не передбачено вручати вищевказані процесуальні документи та виправляти ці недоліки.

Враховуючи вище зазначене, що встановлено в ході підготовчого судового засідання, невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд вважає що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000061, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 04.06.2018 року о 14-00год.

Суддя ОСОБА_1