Справа № 761/7130/18
Провадження № 1-кс/761/4974/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Ольміра» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.212, ч.3 ст.212 КК України, в рамках якого слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 29.01.2018 накладено арешт на грошові кошти та речі, вилучені 24.01.2018 під час проведення обшуку офісного приміщення, яке використовується ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-А., які належить ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що власник майна ОСОБА_4 не був присутній при розгляді клопотання про арешт майна, а тому судом не були враховані його показання щодо правомірності накладення арешту на майно.

Вважаючи, що ухвала про накладення арешту є не законною, не обґрунтованою та не вмотивованою, а накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки власник спірного майна ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження, вилучені грошові кошти та речі не є предметом кримінального правопорушення, адвоката ОСОБА_3 просила скасувати арешт майна накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , власник майна ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі. Разом з тим, 25.04.2018 в судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи на те, що підстави для арешту спірного майна не зменшились, жорсткі диски та грошові кошти визначені речовими доказами. При цьому слідчий зазначив, що відомості до ЄРДР щодо ОСОБА_4 не вносились, а також відсутні підстави для пред`явлення підозри останньому.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали клопотання та матеріали, що були підставою для накладення арешту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 в рамках кримінального провадження № 0000064 від 09.06.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.3 ст.212 КК України накладено арешт на жорсткий диск WD 10EARS (s/n WSIV5L574489) WD 10E2EX (ST2ESBROOVZ8MBXU) та грошові кошти у сумі 1625 доларів США, 150 000 гривень, 500 Євро, що були вилучені під час проведення обшуку 24.01.2018 під час проведення обшуку офісного приміщення, яке використовується ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-А.

Підставою для накладення арешту послугувало те, що згідно аналітичного дослідження відділу протидії організованим злочинним угрупуванням у бюджетній сфері оперативного управління Головного управління ДФС у м. Києві, встановлено, що службові особи ТОВ «Ольміра» мали фінансово - господарські взаємовідносини з підконтрольними підприємствами ТОВ «ТД Італкераміка», ТОВ «Союз - Торг 2005», ТОВ «Гео Трейдінг», ТОВ «Фіш Маркетинг» які мають явні ознаки «транзитності» та підприємствами які мають ознаки «фіктивності» ПП «Марина-1», ТОВ «Пріам Корпорейшн», що призвело до заниження сплати до бюджету податку на додану вартість на загальну суму понад 2,5 млн. гривень.

У ході досудового розслідування проведено слідчі (розшукові), негласні слідчі дій у результаті проведення яких зібрано матеріали які свідчать про неправомірну діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та інших осіб задіяних у схемі з мінімізації податкових зобов`язань підприємств реального сектору економіки, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, як покарання, накладено арешт на спірне майно.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).

В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.2 ст.170 КПК України за змістом якої, арешт накладається на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-виправного характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому, будь-яких доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_4 до господарської діяльності ТОВ «Ольміра», за фактом ухилення від сплати податків службовими особами якого здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні чи інших суб`єктів господарювання, зазначених в ухвалі слідчого судді від 29.01.2018, слідчим не надано.
Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до слідчого судді заявник вказує, що 24.01.2018 ОСОБА_4 був присутній під час проведення обшуку та надав слідчому розписку на підтвердження законного походження спірних грошових коштів, які останній отримав від ОСОБА_9 23.01.2018 в якості авансу за продаж належного йому транспортного засобу марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 .

Що стосується жорстких дисків, то вони належать на праві власності ОСОБА_4 та були вилучені в сейфі останнього.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при відсутності належного обґрунтування для подальшого застосування накладеного арешту, приходжу до висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна.

Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Поряд з тим, заявник в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000064.
Зазначену обставину підтвердив 25.04.2018 в судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 .

Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є обґрунтованими та заснованими на законі.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, ч.2 ст.167, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 на жорсткий диск WD 10EARS (s/n WSIV5L574489) WD 10E2EX (ST2ESBROOVZ8MBXU) та грошові кошти у сумі 1625 доларів США, 150 000 гривень, 500 Євро.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 02.05. 2018.

Слідчий суддя