Справа № 473/2114/18
Номер провадження1-кп/473/251/2018
ВИРОК
іменем України

"27" червня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську матеріали кримінального провадження №0001002 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ч. 3 ст. 88 КК України раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2018 року в період часу з 15.00 год. до 20.00 год., ОСОБА_5 прийшов до домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою поспілкуватися з останньою, оскільки раніше неодноразово з дозволу ОСОБА_4 приходив до неї та має з нею дружні стосунки. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_5 виявив, що власник будинку ОСОБА_4 та будь-які інші особи відсутні. Знаходячись у вітальній будинку, ОСОБА_6 помітив на тумбі біля телевізору цифровий ефірний DVB - Т2 ресівер «World Vision Т57М». В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 таємно викрав цифровий ефірний DVB - Т2 ресівер «World Vision Т57М», вартістю 400 грн.

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_5 покинув приміщення будинку, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_4 в сумі 400,00 грн.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, кримінальна відповідальність за який передбачена за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка).

19 червня 2018 року між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні винним себе в скоєні вищевказаного злочину визнав повністю.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0001002 за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність завданої шкоди, а також узгодили призначення покарання обвинуваченим за ч.1 ст.185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 2 роки . На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням строком 1 рік та покласти обов`язки передбаченні п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. ОСОБА_5 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 К пК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, - яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, відсутність матеріальних збитків, завданих злочином, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Суд вважає, що ОСОБА_5 можливо призначити покарання зазначене в угоді, так як він щиро покаявся в скоєні злочину, добровільно відшкодував завдані потерпілій збитки.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення від 19 червня 2018 року підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Угоду про примирення від 19 червня 2018 року , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001002, між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та, на підставі угоди про визнання винуватості, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 2(два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 1(одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1