АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2324/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
26 квітня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року,
за участю захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, вважаючи її незаконною, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на неї, у якій просить ухвалу слідчого судді від 23.03.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу направити до Шевченківського районного суду м. Києва на новий розгляд.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_6 посилається на те, що не може погодитися з висновком суду про неможливість застосування положень п.п. 11-27, 45 п. 7 § 1 Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 VIII, в тому числі й щодо оскарження повідомлення про підозру, у кримінальних провадженнях, які тривали на момент набрання чинності зазначеними положеннями, оскільки виходячи зі змісту ст. 5 КПК України, у скарзі на повідомлення про підозру, мова йде не про зворотну дію у часі, а про застосування нового закону, який діє на момент проведення відповідної процесуальної дії. оскарження повідомлення про підозру.
Також, ОСОБА_6 вказує, що зазначені органом досудового розслідування у підозрі про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України обставини є припущенням та не відповідають фактичним обставинам справи та спростовується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, а підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 255 , ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України є необґрунтованою.
Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте будь-яких даних на підтвердження неможливості приймати участь у судовому засіданні суду не надав, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку для розгляду апеляційної скарги у відсутність прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
28.08.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191, ч.4 ст.28, ч.1 ст.205, ч.4 ст.28, ч.3 ст.358, ч.4 ст.28, ч.1 ст.366,ч.1 ст.263 КК України.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 28.08.2017 року, слідчий суддядослідивши матеріали, додані до скарги, прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою з огляду на наступне.
Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч.І ст. 5 КПК України 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, ч. 1 ст. 303 КПК 2012 року була доповнена п. 10, а отже, вказаний пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.
Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Таким чином, з підстав зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.
Таким чином, слідчий суддя, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру, з огляду на те, що зазначена скарга захисника подана на рішення, що не підлягає оскарженню.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, колегія суддів -
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3