АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 657/879/18
Справа №11-сс/791/238/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 20.04.2018 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, -

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 про арешт майна у зв`язку із досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні №0000232 від 18.04.2018 року.

Зобов`язано слідчого повернути транспортний засіб марки «AUDI» 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «GEELY» MR-7151A, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , жовтого кольору, власником є ОСОБА_10 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 . Зобов`язано власників транспортних засобів надавати на першу вимогу слідчого, прокурора та суду для проведення слідчих дій та/або експертиз до набрання рішення слідчого органу або суду законної сили.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, врахував, що відомості до ЄРДР були внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, слідчим у клопотанні не вказано, прокурором не доведено під час розгляду клопотання наявність підстав, які б свідчили про необхідність забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що вказане майно є доказом та знаряддям злочину, відповідно до ст. 98 КПК України та на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, потреби досудового розслідування у застосуванні заходу забезпечення у виді арешту майна, яке визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні, виправдовують втручання у права та інтереси власників та користувачів майна. Крім того, враховуючи те, що постановою слідчого СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 18.04.2018 року вказані транспортні засоби визнано в якості речового доказу та беручи до уваги той факт, що без їх застосування не можливу було б перевозити моторний човен та рибу, то в такому випадку вказані автомобілі слід вважати знаряддями злочину.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на транспортний засіб марки «AUDI» 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «GEELY» MR-7151A, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , жовтого кольору, власником є ОСОБА_10 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області розпочато кримінальне провадження №0000232 від 18.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

18.04.2018 року слідчий СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Каланчацького відділу Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_11 звернулася до Каланчацького районного суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому, посилаючись на те, що воно має ознаки речового доказу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, внесене в межах кримінального провадження№0000232, про накладення арешту на транспортний засіб марки «AUDI» 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «GEELY» MR-7151A, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , жовтого кольору, власником є ОСОБА_10 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, та в достатній мірі врахував наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для відмови в накладенні арешту на майно, та обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий не дотримався.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК. Крім цього, у разі задоволення цивільного позову, суд може вирішити питання про накладання арешту майна для забезпечення позову до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 249 КК України, покарання за незаконне зайняття рибним, промислом карається штрафом від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Частина 2 ст. 167 КПК передбачає право вилучення майна слідчим, у разі якщо є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На момент внесення на розгляд клопотання про арешт вказаного майна його власники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є підозрюваними у кримінальному провадженні №0000232, тобто не є суб`єктами ст. 170 КПК України, норма ст. 249 ч.1 КК України не передбачає конфіскацію майна, цивільний позов про відшкодування завданих збитків матеріали кримінального провадження не містять, також, а отже правових підстав для накладення арешту на майно за матеріалами справи не встановлено.

Крім того, судова колегія вважає безпідставними посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що зазначені транспортні засоби були визнані постановою слідчого від 18.04.2018 року речовими доказами, оскільки у матеріалах провадження зазначена постанова слідчого не міститься та слідчим суддею не досліджувалася.

Таким чином, колегія суддів вважає, що транспортний засіб марки «AUDI» 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та транспортний засіб марки «GEELY» MR-7151A, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , жовтого кольору, власником є ОСОБА_10 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , не може бути визнаним знаряддям злочину, передбаченого ст. 249 КК України, оскільки він був застосований лише для перевезення човна та незаконно добутого, і які не використовувалися для виконання об`єктивної сторони злочинного посягання.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а тому апеляційна скарга прокурора, задоволенню не підлягає

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 20.04.2018 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2