справа № 157/195/16-к
провадження № 1-кп/166/3/18
У Х В А Л А
18 травня 2018 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_4 ОСОБА_6 ;.
захисника ОСОБА_5 ОСОБА_7 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає на АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, несудимого
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Підріччя Камінь-Каширського району Волинської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, відповідно до ст. 89 КК України несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України,
Таким чином, Прокурором дії Обвинувачених у вказаному обвинувальному акті, що виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Окрім того, як зазначено у вказаному обвинувальному акті, 11 січня 2016 року близько 20 години ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , повторно, шляхом відчинення вхідних дверей, проникли до господарської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_10 , звідки викрали два рулони мінвати марки «TECHNONICOL», вартість упаковки якої згідно довідки, виданої ПП ОСОБА_11 становить 170 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 збитки на загальну суму 340 гривень.
З огляду на наведене, дії Обвинувачених кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інші приміщення, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Волинської області від 03.04.2017 року матеріали даного кримінального провадження направлено до Ратнівського районного суду Волинської області.
В судовому засіданні Ратнівського районного суду Волинської області 08.05.2018 року Прокурором було подано обвинувальний акт від 07.05.2018 року зі зміненим обвинуваченням на підставі ст. 338, 341 КПК України. Обвинувачені та потерпілі ознайомились з даним обвинувальним актом, його зміст їм зрозумілий.
Згідно вказаного обвинувального акта встановлено, що в кінці 2015 року в темну пору доби ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 умисно, незаконно, тобто без будь-якого дозволу чи згоди, проникли на територію домогосподарства родичів ОСОБА_4 (подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ), де із сараю спільно викрали належну останнім бензопилу. ОСОБА_4 , фактично маючи намір забрати власну бензопилу, яка уже тривалий час теж знаходилась у тому ж сараї, що й викрадена, умислу на крадіжку чужого майна, тобто бензопили, яка належить ОСОБА_8 , не мав. Дане вказує на те, що ОСОБА_4 допустив помилку щодо предмета злочину, факт якої виявив згодом.
Зазначене підтверджують потерпілий ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_12 .
Окрім цього, як зазначено у зміненому обвинувальному акті, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 умисно та незаконно, тобто без будь-якого дозволу чи згоди, 11.01.2016 в темну пору доби проникли на територію домогосподарства та сараю колишньої дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , де із сараю спільно винесли два рулони мінвати. Згадана мінвата є спільно набутим ОСОБА_4 та ОСОБА_10 майном, оскільки вони її разом купували під час спільного тимчасового проживання у будинку потерпілої.
Зазначене підтвердила потерпіла ОСОБА_10 .
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , а також інші докази, дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України.
Окрім того, як встановлено у зміненому обвинувальному акті, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно за попередньою змовою групою осіб на початку жовтня 2015 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, шляхом відчинення навісного замка ключем, який зберігається над вхідними дверима, умисно, незаконно, тобто без дозволу та всупереч волі власника, проникли до господарської будівлі (сараю) на території домогосподарства, належного ОСОБА_8 та розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
З огляду на наведене, дії ОСОБА_5 , які, згідно обвинувального акта, знайшли свій вияв у незаконному проникненні до іншого володіння особи, кваліфіковано органом досудового слідства як кримінальне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.
Також, як вбачається з обвинувального акта від 07.05.2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно за попередньою змовою групою осіб 11.01.2016 року в темну пору доби повторно, умисно, незаконно, тобто без дозволу та всупереч волі власника, шляхом відчинення вхідних дверей проникли до господарської будівлі на території домогосподарства, ОСОБА_13 та розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, відповідно до обвинувального акта, своїми умисними протиправними діями, які знайшли свій вияв у незаконному проникненні до іншого володіння особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.
Потерпілими під час судового розгляду кримінального провадження було подано заяви про закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.Наслідки поданого клопотання Потерпілим та Обвинуваченим зрозумілі.
Заслухавши думку Прокурора, Обвинувачених, їх Захисників, які не заперечували проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою Потерпілих від обвинувачення, проаналізувавши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, Суд дійшов висновку, що провадження підлягає закриттю, з наступних підстав:
Як вбачається з ст. 477 КПК України, злочини, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України відносяться до кримінальних правопорушень у формі приватного обвинувачення, а потерпілі мають право у вказаній категорії справ відмовитись від обвинувачення.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України, відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
При цьому Ратнівський районний суд Волинської області вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що норма ст. 477 КПК України містить кілька пунктів, у яких визначено види кримінальних правопорушень, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення. Зокрема, у пункті першому йдеться про низку статей КК, у тому числі і ч. 1 ст. 162 КК України, кримінальне провадження за якими, за відсутності обтяжуючих обставин, здійснюється у формі приватного обвинувачення, тобто може бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого, який в подальшому вправі відмовитись від обвинувачення, наслідком якого, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, є закриття кримінального провадження.
Доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях, як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто кваліфікуючі ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання зазначені у частині першій ст. 67 КК України.
Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів у ст. 477 КПК України свідчать про наступне:
Пункт 1 ч. 1 ст. 477 КПК України передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК України, тобто визначається за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Диспозиція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає склади злочинів без кваліфікуючих ознак.
У пунктах 2 ч. 1 ст. 477 КК України стосовно певних складів злочинів закон прямо передбачає окремі види кваліфікуючих ознак, визначених саме в диспозиціях статей Особливої частини КК України обтяжуючими обставинами, наявність яких унеможливлює здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Ці ознаки не співвідносяться з частиною першою статті 67 КК України.
Також у п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України використовується поняття особливо обтяжуючі обставини, що не є складовою призначення покарання.
Окрім того, в ст. 477 КПК України в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК України, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК України, немає.
Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК України кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.
Вказана правова позиція, зокрема висвітлена в постанові Верховного Суду України від 08.10.2015 р. у справі № 5-132кс15.
За таких обставин, вказані у обвинувальному акті обтяжуючі обставини, не можуть слугувати підставою для відмови у закритті кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 26 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки вказані обтяжуючі обставини не є частиною диспозиції, що міститься у ч. 1 ст. 162 КК України.
При цьому Прокурор, Обвинувачені та Захисники проти задоволення клопотання щодо закриття даного кримінального провадження не заперечили.
За таких обставин та відповідно до наведених норм процесуального права, а також враховуючи, що потерпілі відмовилися від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, Суд дійшов висновку про наявність, у даному випадку, правових підстав для закриття провадження у судовому засіданні.
Разом з цим, в судовому засіданні 18.05.2018 року Прокурором було заявлено клопотання про стягнення з Обвинувачених, в межах вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, пов`язаних із витратами на проведення судової товарознавчої експертизи №27 від 27.01.2016 року та залучення експерта, у розмірі 429,66 грн.
Захисники та Обвинувачені проти задоволення вказаного клопотання заперечили та просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що експертиза проводилась в межах досудового слідства за попереднім обвинувальним актом, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачувались у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, а не в межах розслідування вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.
Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у справі матеріали, Ратнівський районний суд Волинської області вважає клопотання Прокурора про розподіл судових витрат таким, в задоволенні якого слід відмовити, з огляду на наступне:
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Частиною 1 ст. 369 КПК України визначено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Як було зазначено вище Суд дійшов висновку про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою Потерпілих від обвинувачення у справі приватного обвинувачення, на підставі ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Разом з цим, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким, відповідно, завершується провадження на стадії судового розгляду (п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, п. 1 ч. 4 ст. 374 цього Кодексу). При цьому, Суд звертає увагу, що покладення судових витрат на осіб, щодо яких закрите кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілих від підтримання приватного обвинувачення, кримінальним процесуальним законом (ст. 124 КПК України) не передбачено.
З огляду на наведене, клопотання Прокурорапро стягнення з Обвинувачених солідарно, в межах вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, пов`язаних із витратами на проведення судової товарознавчої експертизи №27 від 27.01.2016 року та залучення експерта, у розмірі 429,66 грн. є необґрунтованим та таким, в задоволенні якого слід відмовити.
Долю речових доказів Суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Керуючись ст. 26, ч. 2 ст. 124, п. 7 ч.1 ст. 284, ст.286, 368, 374 477 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання Прокурорапро стягнення з Обвинувачених солідарно, в межах вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, пов`язаних із витратами на проведення судової товарознавчої експертизи №27 від 27.01.2016 року та залучення експерта, у розмірі 429,66 грн.
-черевики залишити у ОСОБА_4 , як законного володільця;
-бензопилу залишити у ОСОБА_8 , як законного володільця.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляцій через Ратнівський районний суд Волинської області.
Суддя ОСОБА_1