Справа № 522/6845/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2018 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000141 від 08.07.2015 року, за ознаками ч. 5 ст. 258-5, ч.1 ст.203-2 КК України, про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В:
Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту майна.
В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що 17.05.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000141 від 08.07.2015 року, за ознаками ч. 5 ст. 258-5, ч.1 ст.203-2 КК України слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області було проведено обшук у приміщенні розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
30.05.2018 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було накладено арешт на майно фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , а саме: системні блоки до ПК -17 шт., монітори до ПК -15 шт., флеш -накопичувачи -4 шт., мобільний телефон «Samsung»- 1шт., грошові кошти в розмірі -6 330, 00 грн., мережеве обладнання 9 шт., штамп -1 шт, копії документів.
Представник власника майна вважає, що арешт на мобільний телефон ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки він не має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, просить в цій частині скасувати арешт.
Представник власника майна у судовому засіданні підтримав клопотання, просив слідчого суддю скасувати арешт.
Прокурор не заперечив проти скасування арешту з мобільного телефона, в іншій частині заперечив проти клопотання та вказав, що на даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі розшукові дії, а вилучені речи та документи мають суттєве значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно було накладено в рамках розслідування кримінального провадження №№ 0000141 від 08.07.2015 року, за ознаками ч. 5 ст. 258-5, ч.1 ст.203-2 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Як вбачається із клопотання представника володільця майна і пояснень прокурора, на даний час, жодну особу не повідомлено про підозру. Арешт накладено на документи та грошові кошти з метою збереження речових доказів та забезпечення відшкодування завданої шкоди. Слідчий суддя перевіривши належність вилученого майна і документів, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді підстави для накладення арешту на майно - відпали, з метою недопущення порушення особи права на власність, слідчий суддя вважає клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково,
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000141 від 08.07.2015 року, за ознаками ч. 5 ст. 258-5, ч.1 ст.203-2 КК України, про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2018 року з мобільного телефону «Samsung Galaxy J7» модель SM J700HZDDSEK, колір Gold та повернути власнику ОСОБА_4 .
У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

14.06.2018