У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2018 Справа №607/7196/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ступник Хмельницького району Вінницької області, із вищою освітою, одруженого, працюючого помічником бурильника Хрестищенського відділення бурових робіт, ФБУ «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування», жителя АДРЕСА_1 , засудженого 28 лютого 2018 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.191 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності строком 1 рік, для вирішення питання про можливість застосування до нього ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року,

з участю прокурора - ОСОБА_4 , представника ТМРВ з ПП ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд з клопотанням для вирішення питання про можливість застосування до нього ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року.

Заслухавши думку прокурора та представника Тернопільського міськрайонного відділу з питань пробації, які не заперечують щодо застосування до засудженого ОСОБА_3 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.191 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності строком 1 рік.

Засуджений ОСОБА_3 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягнув пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.1 ст.191 КК України, за який засуджено ОСОБА_3 класифікується як злочин середньої тяжкості.

Засуджений ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосування до нього ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 17.08.2017 року, довічно.

Як слідує з п. ґ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Виходячи з вищевказаного, ОСОБА_3 слід звільнити від основного та додаткового покарання, призначеного йому вироком Красноградського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року та застосувати щодо нього ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.85 КК України, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395, п.14 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, п." ґ " ст. 1, ст.ст. 10,11,15 Закону України "Про амністію у 2016 році " від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, суд,-

У Х В АЛ И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 для вирішення питання про можливість застосування до нього ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного та додаткового покарання призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Красноградського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1