279/2171/18
1-кс/279/713/18
У Х В А Л А
іменем України
11 червня 2018 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області по кримінальному провадженню №0000841 від 19.05.2018 року за ст.15 ч.3 185 ч.1 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна, невчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в якій вказав, що 18.05.2018 року року слідчим Коростенського ВП ГУПН в Житомирській області було вилучено належний йому автомобіль марки УРАЛ р.н.з. НОМЕР_1 , причіп, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , на які ухвалою слідчого судді від 21.05.2018 року було накладено арешт в частині заборони розпоряджатися ними. Слідчий відмовився передати автомобіль йому на відповідальне зберігання, чим позбавив його прав володіння та користування належним йому майном, арештоване майно не повернув, визначив неналежне місце його зберігання.

Просив відмову слідчого в переданні на відповідальне зберігання арештованого майна визнати неправомірною, зобов`язати слідчого передати йому на відповідальне зберігання належне йому арештоване майно.

В судовому засіданні представник скаржника доводи скарги підтримав. Пояснив, що ОСОБА_5 є власником арештованого майна, передав його в користування іншій особі, у якої воно було вилучене. Оскільки накладений арешт обмежує лише право розпорядження вилученим майном, то у слідчого не було підстав для його подальшого утримання, тому він мав в порядку виконання ухвали про арешт майна передати його на відповідальне зберігання власнику.

Слідчий доводи скарги заперечив та пояснив, що передання власникові арештованого майна є неможливим, оскільки по справі необхідно провести експертні дослідження.

Вислухавши пояснення представника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, досудового та судового проваджень, встановлено наступне:

Бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, є видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Зі скаргою на бездіяльність, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна може звернутись володілець такого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частина друга вказаної норми містить перелік майна, яке може отримати статус тимчасово вилученого.

КПК України передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.

Невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166 (тимчасовий доступ до речей і документів), 170174 (арешт майна) цього Кодексу.

Судом встановлено, що автомобіль марки УРАЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_2 було вилучено 18.05.2018 року під час огляду лісової ділянки поблизу с.Берестовець Коростенського району. Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду від 21.05.2018 року на вказане майно було накладено арешт у виді заборони розпоряджатися ним.

Враховуючи, що на час розгляду скарги вилучений 18.05.2018 року транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та причіп мають статус арештованого майна, то скарга про його повернення як тимчасово вилученого майна задоволенню не підлягає. Питання повернення такого майна має вирішуватись в порядку ст.174 КПК України.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальної дії, яка має бути вчинена у визначений КПК України строк, є видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПКУ, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст.220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Звернення скаржника щодо передання йому майна слідчим розглянуто, на нього надано відповідь.

Враховуючи вищевказане, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 306, 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Копія згідно оригіналу