Справа № 708/444/18
Номер провадження № 1-м/708/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозиватко Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , засудженого 30 червня 2016 року Бабушкінським районним судом м.Москви за вчинення злочинів, передбачених п.«б» ч.4 ст.132, п. «а» ч.3 ст.132, п. «а» ч.3 ст.131 КК Російської Федерації до 16 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 року до Чигиринського районного суду Черкаської області з Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Дане клопотання вмотивоване тим, що 13 квітня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 1145/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 19.12.2017 року за № 06-157953/17. Клопотання просять розглянути без участі представника Міністерства юстиції України.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності представника Міністерства юстиції України, який належним чином повідомлений про час і місце його розгляду.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, суд вважає, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно отриманих матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 засуджено 30.06.2016 року Бабушкінським районним судом м.Москви за вчинення злочинів, передбачених п.«б» ч.4 ст.132, п. «а» ч.3 ст.132, п. «а» ч.3 ст.131 КК Російської Федерації до 16 років позбавлення волі.

Із довідки ФКУ" Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області" вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання у даній установі, де станом на 20.11.2017 року зусудженим відбуто покарання- 3 роки 2 місяці 22 дні позбавлення волі. Не відбутий строк позбавлення волі станом на 20.11.2017 року - 12 років 9 місяців 7 днів. Із характеризуючих даних щодо засудженого ОСОБА_4 вбачається, що кінець строку відбування ним покарання- 27.08.2030 р.

У матеріалах клопотання також наявна медична довідка щодо засудженого ОСОБА_4 , згідно якої, на даний час стан здоров"я останнього розцінюється як задовольний, категорія праці-працездатний. Відповідно до долученої характеристики на ОСОБА_4 , засуджений за час відбування покарання, характеризується позитивно.

Відповідно до законодавства України про громадянство України, ОСОБА_4 є громадянином України, який висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовим клопотанням, що міститься у матеріалах клопотання .

Так, згідно зі ст. 9 Конвенції про передачу засуджених (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р., компетентні органи держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положенням статті 10; або: в) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин згідно положення статті 11.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

При цьому суд, як це визначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 громадянина України, вироком Бабушкінського районного суду м.Москви від 30 червня 2016 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.«б» ч.4 ст.132, п. «а» ч.3 ст.132, п. «а» ч.3 ст.131 Кримінального Кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання за:

п.«б» ч.4 ст.132 КК РФ у вигляді позбавлення волі строком на 13 років;

п. «а» ч.3 ст.132 КК РФ у вигляді позбавлення волі строком на 10 років ;

п. «а» ч.3 ст.131 КК РФ у вигляді позбавлення волі строком на 10 років

З огляду на наведене, враховуючи, що законодавством України передбачене покарання за вчинення аналогічних злочинів, що на території Російської Федерації скоїв ОСОБА_4 , а тому за вчинення ним злочинів передбачених: п.«б» ч.4 ст.132 КК РФ (вчинення дій сексувального характеру із застосуванням насильства до потерпілої, з використанням безпорадного стану потерпілої, яка не досягла чотирнадцятирічного віку) слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 153 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років; п. «а» ч.3 ст.132 КК РФ( вчинення стосовно неповнолітньої дій сексуального характеру, із застосуванням насильства до потерпілої, з використаннм безпорадного стану потерпілої), сілд кваліфікувати за ч. 2 ст. 153 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років; п. «а» ч.3 ст.131 КК РФ (зґвалтування неповнолітньої із застосуванням насильства до потерпілої, з використанням безпорадного стану потрепілої), сілд кваліфікувати за ч. 3 ст. 152 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.

На підставі ч.3ст. 69 ККРФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у вигляді 16 років позбавлення волі із відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Вирок набрав законної сили 28.02.2017 року.

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації, є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, сам засуджений згодний на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, що підтверджується його письмовим клопотанням, суд дійшов висновку про наявність достатніх та законних підстав для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Москви від 30 червня 2016 яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.«б» ч.4 ст.132, п. «а» ч.3 ст.132, п. «а» ч.3 ст.131 Кримінального Кодексу Російської Федерації та на підставі ч.3 ст.69 остаточно призначено покарання за дані злочини у виді 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму слід привести у відповідність із законодавством України, врахувавши, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити у межах максимального строку, встановленого для покарання у вигляді позбавлення волі в Загальній частині цього Кодексу, а саме у вигляді 15 (пятнадцяти) років позбавлення волі, що також відповідає вимогам ч.4 ст.610 КК України.

Слід також зазначити, що визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб 1983 року», ст.ст. 606-610 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Бабушкінського районного суду м.Москви від 30 червня 2016 року у відповідність із законодавством України, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Москви від 30 червня 2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.«б» ч.4 ст.132, п. «а» ч.3 ст.132, п. «а» ч.3 ст.131 Кримінального Кодексу Російської Федерації та на підставі ч.3 ст.69 КК РФ остаточно призначено покарання за дані злочини у виді 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за:

ч.3 ст.153 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років;

ч.2 ст.153 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

ч.3 ст.152 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на10 (десять) років

На підставі ч.1,2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 15 (п"ятнадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати винесення вироку - 30 червня 2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання період тримання під вартою до винесення вироку - з 28.08.2014 року по 29.06.2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1