Справа №487/2293/17 04.07.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«4» липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000862

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2018 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.11.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 12.01.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник потерпілого ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання:

-за ч.4 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

-за ч.2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 03.03.2017 р. по 20.06.2017 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь:

- потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 12057, 66 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 200000 грн;

- Департаменту фінансів Миколаївської ради 2449,53 грн;

- Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру 615,72 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 та заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 просять вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що вирок підлягає скасуванню. оскільки суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно висновків судово-медичної експертизи № 899 від 18.04.2017 р. смерть потерпілого могла наступити у наслідок інших причин, а не травм, які він йому спричинив.

Вказує, що свідки не точно вказують дату і час вчинення злочину. Відповідно аналізу крові, виявленої на речах потерпілого, вона може належати як потерпілому, так і іншій особі. Стверджує, що після того, як він наніс тілесні ушкодження потерпілому, 03.03.2017р. останній був доставлений до ЛШМД з легкими тілесними ушкодженнями і того ж дня був виписаний. Лише 09.03.2017 р. потерпілому стало зле, його знову доставили до ЛШМД, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Прокурор вважає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначає, що суд першої інстанції, хоча й визнав ОСОБА_5 винним за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, за якою висунуто органом досудового розслідування обвинувачення, проте обвинувачення не сформулював таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установленого судом злочинних діянь і ознак злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, дійти висновку про їх відповідність.

В обвинуваченні, визнаному судом доведеним, не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони, а саме щодо форми вини та наслідків вчинення злочинів.

Вважає, що у обвинуваченні ОСОБА_5 , визнаного судом доведеним, фактично наведені, відповідно до місяця та часу, лише дії обвинуваченого щодо нанесення ударів потерпілому, без жодного визначення наслідків від цих ударів, як у виді тілесних ушкоджень, так і у виді смерті (лише констатовано факт смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 в умовах ЛШМД м.Миколаєва) та психічного ставлення обвинуваченого до вказаних наслідків.

Окрім цього, з вироку вбачається, що при незаконному заволодінні ноутбуком марки «НР» вартістю 7000 грн. та мобільним телефоном марки «Б-ТЕІХ» вартістю 400 грн. ОСОБА_5 напад на потерпілого не вчиняв, а проник до житла останнього й скористався відсутністю сторонніх осіб, тобто вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням до житла.

За таких обставин, враховуючи положення ч.3 ст. 337 КПК України, дії ОСОБА_5 підлягали кваліфікації судом за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ч. 187, ч. 2 ст.121 КК України, з відповідним призначенням покарання за сукупністю злочинів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

03.03.2017 року близько о 02.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 незаконно проник у будинок АДРЕСА_2 , зайшов у кімнату, де спав потерпілий ОСОБА_11 , та скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого, викрав ноутбук та мобільний телефон потерпілого та переніс до свого знайомого ОСОБА_12 проживаючого в квартирі АДРЕСА_3 .

Продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 повернувся до вказаного будинку, підійшов до сплячого на дивані ОСОБА_11 , схопив його за горло та з метою знайти грошові кошти та інші коштовності, почав наносити удари в область обличчя. Після цього, між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 виникла бійка, в ході якої вони перейшли до приміщення кухні. ОСОБА_5 , під час бійки, взяв на столі в кухні скляну пляшку, наніс один удар в область потилиці ОСОБА_11 , в результаті чого пляшка розбилась на фрагменти. Верхнім фрагментом пляшки з горлечком ОСОБА_5 наніс один удар у ногу потерпілого. Також ОСОБА_5 наніс чисельні удари руками та ногами в області голови потерпілого, який в свою чергу кликав на допомогу.

Після цього, ОСОБА_5 взяв з кімнати будинку АДРЕСА_2 телевізор " LG 21 FS20 LX", належний ОСОБА_11 , де в подальшому був затриманий працівниками правоохоронних органів.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в умовах ЛШМД м. Миколаєва.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із проникненням у житло та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого. Його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, при постановленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

При викладенні формулювання обвинувачення за обвинувальним актом №0000862, суд першої інстанції обвинувачення не сформулював таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установленого судом злочинних діянь і ознак злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, дійти висновку про їх відповідність.

В обвинуваченні, визнаному судом доведеним, не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони, а саме щодо форми вини та наслідків вчинення злочинів. Наведено лише дії обвинуваченого щодо нанесення ударів потерпілому, без жодного визначення наслідків від цих ударів, як у виді тілесних ушкоджень, так і у виді смерті (лише констатовано факт смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 в умовах ЛШМД м. Миколаєва) та психічного ставлення обвинуваченого до вказаних наслідків.

Про характер заподіяних тілесних ушкоджень зазначено лише в доказах на підтвердження встановлених судом обставин.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України не сформульовано належним чином, у зв`язку із чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відсутність належного формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, унеможливлює якісний і повний захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону має наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження, зокрема, права обвинуваченого щодо забезпечення права на справедливий суд.

Згідно вимогам п. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Як передбачено ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, право на захист, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються доводи обвинуваченого по суті ухваленого судового рішення. Однак, ці доводи підлягають перевірці під час нового розгляду. Тому, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимогу про скасування вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, і обвинувачується у вчиненні злочинів через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, заявлені прокурором при обранні запобіжного заходу ризики того, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків не зменшилися, апеляційний суд вважає за необхідне залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, до 01 вересня 2018 року включно.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407,412,415, 424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 тримання під вартою, залишити той же, та продовжити строк тримання під вартою до 01 вересня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам судового провадження 09 липня 2018 року об 11:30.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3