Дата документу Справа № 335/3597/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1274/18
Єдиний унікальний № 335/3597/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2, 263 ч.2, 186 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000332 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, 263 ч.2, 186 ч.2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, вважає, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2018 є необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як на одну із підстав для повернення обвинувального акту прокурору суд вказав на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору зазначив, що у порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме час вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та спосіб вчинення обвинуваченим крадіжки з рекламної конструкції алюмінієвих ламелів.

Вважає, що вказані висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки в обвинувальному акті за кожним з епізодів злочинної діяльності зазначені як спосіб, так й час вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Так, за епізодами крадіжки з рекламної конструкції алюмінієвих ламелів, які належать КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство», в обвинувальному зазначено, що їх крадіжку вчинено 28 січня 2018 року, у нічний час, та 01 лютого 2018 року, у нічний час відповідно. Час вчинення злочину аналогічно зазначено й за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_10 , а саме 02 лютого 2018 року, у вечірній час.

Вказівка суду щодо відсутності в обвинувальному акті відомостей щодо способу вчинення обвинуваченим крадіжки з рекламної конструкції алюмінієвих ламелів спростовується змістом самого обвинувального акту, в якому зазначено, що « ОСОБА_6 за допомогою драбини, шляхом демонтажу, таємно викрав з рекламної конструкції алюмінієві ламелі».

Таким чином, зміст обвинувального акту свідчить, що прокурором викладено саме ті обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими і, з урахуванням викладеного, сформульовано обвинувачення з правовою кваліфікацією згідно з передбаченою КК України нормою.

Крім того, суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, в своїй ухвалі зазначив про відсутність в ньому повних анкетних даних про особу обвинуваченого, а саме вказівки щодо місця проживання останнього. Вказані доводи суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наступним.

Так, відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2018 ОСОБА_6 взято під варту у кримінальному провадженні № 0000538 від 23.02.2018.

В свою чергу, обвинувальний акт, який повернуто судом прокурору для усунення недоліків, складений слідчим та погоджений прокурором 23.03.2018, а отже, на час складання обвинувального акту та його скерування до суду, останній перебував в місцях попереднього ув`язнення (СІЗО № 10 м. Запоріжжя), відомості про що відображені в обвинувальному акті.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що

обвинувачений є уродженцем іншої області, на території якої зареєстроване

його місце проживання. Після звільнення з місць позбавлення волі, а саме з

27.03.2017, тимчасово проживав на території м. Запоріжжя без постійного місця

проживання.

Таким чином, вказівка суду щодо наявності в обвинуваченого фактичного місця проживання на території м. Запоріжжя ґрунтується лише на словах останнього та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 судом призначено на 13 годину 30 хвилин 04.05.2018. Водночас, за результатами проведеного підготовчого засідання, судове рішення судом не оголошено, дату та час наступного судового засідання прокурору та іншим учасникам процесу судом не повідомлено. Крім того, відповідно до офіційного веб-порталу «Судова влада України» та списків, судових справ, призначених до розгляду на 07.05.2018, тобто дату, якою датується рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору, відомості щодо слухання кримінального провадження відносно ОСОБА_6 відсутні. Вказані обставини підтверджуються протоколом та копією звукозаписів судових засідань, а також копією списків справ призначених до судового розгляду на відповідну дату (додаються). Про наявність вищевказаного рішення суду та його зміст прокурору стало відомо лише після направлення відповідного запиту через канцелярію суду.

Таким чином, суд, оголошуючи перерву в підготовчому судовому засіданні, не призначаючи наступну дату судового засідання, допустив порушення процедури судового розгляду, що в свою чергу, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, вважає, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2018 є необґрунтованим, а ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Просить дослідити в судовому засіданні протокол судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2018 у справі № 335/3597/18, списки справ призначених до розгляду в Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя з 07.05.2018 по 11.05.2018 та запит про надання інформації від 08.05.2018.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2018 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокурору скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Призначити нове підготовче судове засідання у суді першої інстанції в тому ж складі суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника, яка просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі змістом судового рішення, 02.04.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 , ч.2 ст. 263 КК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 , у скоєні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 263 ч.2, 186 ч.2 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні 28 січня 2018 року, 01 лютого 2018 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення з рекламної конструкції алюмінієвої ламелі, які належать КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство». Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні мобільного телефону «Леново» модель «S-820», який належить потерпілій ОСОБА_10 .
Разом із тим, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 та ст. 91 КПК України, в обвинувальному акті не викладено встановлений органом досудового розслідування час вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також не викладено способу вчинення ОСОБА_6 крадіжки з рекламної конструкції алюмінієвої ламелі. В обвинувальному акті не зазначені повні дані про особу обвинуваченого, а саме: не вказане місце проживання обвинуваченого, який у судовому засіданні зазначив про наявність фактичного місця проживання у м. Запоріжжя на час складання обвинувального акту.

Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до ч. 2 цієї статті обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ч. 4 цієї статті до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 263 ч.2, 186 ч.2 КК України, свідчить про те, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З матеріалів розглядуваного кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

Доводи суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не викладено спосіб вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Спосіб вчинення злочину це форма прояву суспільно небезпечного діяння або, іншими словами, це послідовність прийомів методів, які застосовує винний для вчинення умисного злочину. Як складова цілеспрямованої злочинної поведінки особи спосіб слугує іншому (основному) злочинному діянню, застосовується заради останнього.

Як вбачається з обвинувального акту у ньому вказано про конкретний спосіб вчинення цього кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_6 «за допомогою драбини, шляхом демонтажу, таємно викрав з рекламної конструкції алюмінієві ламелі».

Не заслуговують уваги доводи суду і про те, що в обвинувальному акті не вказаний час вчинення останнім вищевказаних правопорушень, з огляду на наступне.

Згідно до п. 11 постанови Пленуму Верхового Суду України № 6 від 30.05.2008 року «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції», не можна вважати неконкретним обвинувачення у випадках, коли під час досудового слідства встановлені приблизний час чи період часу вчинення злочину, орієнтовне місце злочину тощо, і ці дані зазначені як у постанові про притягнення особи як обвинуваченого, так і в обвинувальному висновку.

Із обвинувального акту вбачається, що за епізодами крадіжки з рекламної конструкції алюмінієвих ламелів, які належать КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство», в обвинувальному зазначено, що їх крадіжку вчинено 28 січня 2018 року, у нічний час, та 01 лютого 2018 року, у нічний час відповідно. Час вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263 КК України, вказаний в обвинувальному акті, а саме 02 лютого 2018 року, у вечірній час та 15 лютого 2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин.

Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими ці доводи суду.

Не є підставою для повернення обвинувального акту довід суду і про те, що не вказане місце проживання обвинуваченого, який у судовому засіданні зазначив про наявність фактичного місця проживання у м. Запоріжжя на час складання обвинувального акту, оскількив ході досудового розслідування встановлено, що обвинувачений є уродженцем іншої області, на території якої зареєстроване його місце проживання. Після звільнення з місць позбавлення волі, а саме з 27.03.2017, тимчасово проживав на території м. Запоріжжя без постійного місця проживання.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів не розглядає по сутті, оскільки, це не відноситься до змісту вимог ст. 314 КПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження до того ж суду на новий розгляд в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 263 ч.2, 186 ч.2 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України,скасувати та призначити розгляд у суді першої інстанції в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: