Провадження №1-кс/369/3280/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00004974 від 20.08.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з даним клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що що у невстановлений органом досудового розслідування час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння, зберігання вибухового пристрою. У цей же час у невстановлений спосіб ОСОБА_6 придбав, тобто вчинив дії, пов`язані з набуттям гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі А-36-83 Т та запалу до ручної гранати типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) з маркуванням на важелі "УЗРГМ 29-73 583"

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 , не маючи передбаченого законом дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, тримаючи при собі вищевказану гранату, прибув до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив її незаконне зберігання.

20 серпня 2018 року в період часу з 13 год. 48 хв. до 17 год. 55 хв., працівниками поліції в присутності понятих, проведено огляд місця події за участю ОСОБА_6 під час якого, проведено огляд речей, які знаходились при останньому. Під час особистого огляду ОСОБА_6 , який перебував поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 , в кишені шортів останнього виявлено та вилучено корпус ручної наступальної гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі А-36-83 Т та запалу до ручної гранати типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) з маркуванням на важелі "УЗРГМ 29-73 583"

Згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 20.08.2018, виданої спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області, граната РГД-5 з маркуванням з маркуванням на корпусі А-36-83 Т відноситься до ІІІ вибухової категорії та містить близько 110 г тротилу, що є вибуховою речовиною та запал типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) з маркуванням на важелі "УЗРГМ 29-73 583", згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 20.08.2018, виданої спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області, відноситься до ІІ вибухової категорії.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, носінні, вибухового пристрою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

20.08.2018 слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00004974 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто за фактом придбанні, зберіганні та носінні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

21.08.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Київ, освіта повна загальна середня, не працюючого, зареєстрований та проживаючого: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, за погодженням з процесуальним керівником повідомлено про те, що він у кримінальному провадженні № 0004974 від 20.08.2018 підозрюється у придбанні, зберіганні та носінні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, що містяться у:

протоколі огляду місця події від 20.08.2018 проведеного за адресою: АДРЕСА_1 де під час поверхневого огляду ОСОБА_6 виявлено та вилучено корпус ручної наступальної гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі А-36-83 Т та запалу до ручної гранати типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) з маркуванням на важелі "УЗРГМ 29-73 583";

довідці про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 20.08.2018, виданої спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області, граната РГД-5 з маркуванням з маркуванням на корпусі А-36-83 Т відноситься до ІІІ вибухової категорії та містить близько 110 г тротилу, що є вибуховою речовиною та запал типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) з маркуванням на важелі "УЗРГМ 29-73 583", згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 20.08.2018, виданої спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області, відноситься до ІІ вибухової категорії.

рапортами оперативних працівників;

протоколом затримання ОСОБА_6 ;

та інших матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

вчинити інше кримінальне правопорушення;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить від 3 до 7 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

не має постійного місця роботи та законного джерела доходів;

немає на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто немає стійких соціальних в`язків.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що органом досудового розслідування не встановлено місця зберігання інших заборонених предметів, а також знарядь та засобів учинення кримінального правопорушення не відоме, а тому є підстави вважати, що підозрюваний зможе знищити або будь-яким іншим чином розпорядитися значною частиною вказаного майна.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно зазначити, що останній офіційно ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, немає засобів для існування.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 178 КПК України обставинами, що враховуються при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу є:

Вагомість наявних доказів про вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення.

Сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів дає достатні підстави підозрювати у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_6 .

Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років відповідно.

Даних щодо неможливості утримання підозрюваного через вік чи стан здоров`я в умовах позбавлення волі (СІЗО, ІТТ) немає.

Міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

ОСОБА_6 не одружений та на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання.

ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований.

Репутацію підозрюваного.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо.

Наявність судимостей у підозрюваного.

ОСОБА_6 зі слів раніше не судимий.

Необхідності у допиті свідків під час судового розгляду даного клопотання не має.

Тому слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №00004974 від 20.08.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, освіта повна загальна середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, з утриманням у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 18.10.2018 (включно).
Відповідне клопотання розглядається слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області у відповідності до ч. 1 ст. 192 КПК України, за якою слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Підозрюваний та його захисники проти вимог клопотання заперечували, у разі обрання запобіжного заходу просили обрати запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою.
Крім того, захисниками підозрюваного, адвокатами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подано слідчому судді скаргу в порядку ст. 206 КПК України, відповідно до якої останні вказували на те, що в даному випадку під час затримання їх підзахисного було допущено грубе порушення КПК, так як не було законних підстав передбачених статтею 208 КПК України для затримання ОСОБА_6 . На підставі чого захисники просили постановити рішення яким встановити факт фактичного затримання ОСОБА_6 20 серпня 2018 року о 13 годині 48 хвилин, визнати незаконним затримання ОСОБА_6 та негайно його звільнити з-під варти.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий в своєму клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слід зазначити також те, що слідчий суддя не вбачає підстав для реалізації ст. 206 КПК України щодо зобов`язання звільнити позбавлену свободи особу, оскільки існують передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду. В даному випадку підозрюваний ОСОБА_6 був затриманий 20.08.2018 р. в порядку ст. 208 КПК України. А тому відповідна скарга захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_6 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, наявністю у нього місця реєстрації та постійного проживання в м. Києві,офіційного місця роботи, сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00004974 від 20.08.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 18 жовтня 2018 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись в період часу з 22 год. 00 хв. до 07:00 год. наступного дня з місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч.5ст. 194 КК України визначити строком до 18 жовтня 2018 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1