печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ща участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціми, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про передачу арештованого майна в управління,

В С Т А Н О В И В :

03.07.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про передачу арештованого майна, а саме: кошти у сумі 330 000 доларів США в управління Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для передачі в упраління за договором на підставах, у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про Національне агенство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Прокурор обґрунтовуючи внесене клопотання вказує, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001216 від 31.10.2014, за фактами незаконного збагачення колишнього заступника Голови Верховної Ради України ОСОБА_6 , підроблення документа та використання завідомо підробленого документа, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом в особливо великому розмірі, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368-2, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України.

Зазначає прокурор у клопотанні, що 20.09.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року проведено обшук у офісному приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 121, квартира (офіс) №112, у якому здійснює адвокатську діяльність ОСОБА_4 , у ході якого виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти, в загальній сумі 504720 доларів США, 10400 швейцарських франків, 21520 Євро, 98000 російських рублів, 175 британських фунтів.

Постановою слідчого вищевказані грошові кошти визнані речовими доказами та за клопотанням органу досудового розслідування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2016 року накладено арешт на вилучене у ході обшуку за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 121, квартира (офіс) №112, майно.

А відтак, посилаючись на п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України, прокурор вважає наявними підставами для передачі грошових коштів Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обгрунтованість та наявність підстав накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задовлення клопотання заперечував, просив відмовити, посилаючись на безпідставність звернення прокурора із даним клопотанням, вказує, що письмової згоди на передання грошових коштів не надавав та накладений арешт скасовано.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Нормою п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Однак, із матеріалів провадження за клопотанням та доданих до нього документів не вбачається наявність згоди власника на передачу грошових коштів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та у судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що такої згоди не надавав.

Окрім цього, у судовому засіданні встановлено, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2016 на грошові кошти вилучені в ході обшуку 20.09.2016 р., скасовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018, а відтак відсутні правові підстави для застосування положень п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України, за таких обставин клопотання підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціми, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про передачу арештованого майна в управління, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1