Ухвала
Іменем України
25 червня 2018 року

м. Київ
справа № 459/1636/16-к

провадження № 51-6176 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року,
встановив:
За вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 27 березня 2017 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засуджено за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 1 рік 6 місяців обмеження волі; частиною 2 статті 185 КК на 2 роки обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2016 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 21 травня 2016 року приблизно о 18:00, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТОВ ВК «Львівхолод», розташованому на пр. Шевченка, 18а в м. Червонограді Львівської області, діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав із полиці стелажа з кондитерськими виробами десять шоколадок марки «Мілка» загальною вартістю 208 грн 20 коп., та залишив приміщення магазину, не оплативши за вказаний товар.
Крім того, 22 травня 2016 року приблизно о 18:45 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТОВ ВК «Львівхолод», розташованому на вул. Бандери, 11 в м. Червонограді Львівської області, шляхом вільного доступу таємно викрав із верхньої полиці вітрини із солодощами шість шоколадок марки «Мілка печиво Лу» та дві шоколадки марки «Молочний Мілка» загальною вартістю 173 грн 66 коп., після чого із викраденим намагався пройти повз каси магазину, не сплативши за товар. Проте свої злочинні дії не довів до кінця, оскільки був затриманий працівником охорони вказаного магазину.

Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 19 лютого 2018 року вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 27 березня 2017 року в частині засудження ОСОБА_4 за частиною 2 статті 185 КК скасував, провадження в цій частині закрив у зв`язку з недоведеністю винуватості та постановив вважати засудженим ОСОБА_4 за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 КК на 1 рік 6 місяців обмеження волі.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2016 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць.
У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Верховний Суд ухвалою від 21 травня 2018 року касаційну скаргу захисника залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
20 червня 2018 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга захисника, в якій він ставить вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції та закриття кримінального провадження. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовує тим, що оскільки інкримінована його підзахисному сума викраденого товару на момент постановлення рішення апеляційним судом в 2018 році становила 173 грн 66 коп., то, на його думку, ОСОБА_4 не повинен нести кримінальну відповідальність у зв`язку з тим, що вказана вартість викраденого на 2018 рік не перевищує 176 грн 20 коп., за якої виникає кримінальна відповідальність.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Твердження захисника про те, що відсутня кримінальна відповідальність у засудженого, оскільки вартість викраденого майна на момент постановлення рішення апеляційним судом у 2018 році не перевищувала 176 грн 20 коп., є неспроможними з огляду на таке.
Предметом злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК, є чуже майно. Цей злочин відноситься до злочинів із матеріальним складом, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони якого є й суспільно небезпечні наслідки майнового характеру. У частинах 24 примітки до статті 185 КК конкретизовано такі наслідки, тобто законодавцем встановлено їхній мінімальний і максимальний розміри у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Так, вартість чужого майна як предмета привласнення та розтрати є критерієм розмежування кримінально-караного викрадення чужого майна від дрібного викрадення такого майна.
Згідно із частиною 3 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
У 2016 році кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна встановлено за суму, яка перевищує 137 грн 80 коп.
Із фактичних обставин справи, установлених апеляційним судом, вбачається, що ОСОБА_4 намагався викрасти з магазину «Рукавичка» ТОВ ВК «Львівхолод» товари на загальну суму 173 грн 66 коп., але, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони вказаного магазину.
Отже, вартість викраденого майна перевищує встановлену суму 137 грн 80 коп., за якої виникає кримінальна відповідальність у 2016 році, а саме на момент вчинення злочину, а не, як вважає захисник, на момент постановлення рішення судом апеляційної інстанції. При цьому встановлені у справі фактичні ознаки діяння збігаються із ознаками складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 та частиною 2 статті 185 КК.

Що стосується доводів захисника про те, що апеляційний суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме не призначив експертизу щодо визначення розміру матеріальних збитків у цьому кримінальному провадженні та визнав допустимим доказом довідку про перелік викраденого майна, яку, на його думку, належним чином не оформлено, то вони є безпідставними з огляду на таке.
Так, апеляційний суд, погоджуючись із висновком суду першої інстанції в частині доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 КК, частиною 2 статті 185 КК, дійшов висновку, що посилання захисника на непризначення експертизи щодо вартості викраденого товару та безпідставність прийняття на обґрунтування висновків суду довідок, наданих директором магазину «Рукавичка» ТОВ ВК «Львівхолод», не заслуговують на увагу, оскільки кримінальний процесуальний закон не забороняє визначення вартості майна за довідками, виданими суб`єктами підприємницької діяльності, які закуповують та реалізують ці товари. Також суд апеляційної інстанції вказав, що зазначені довідки містять у собі загальноприйняті реквізити для довідок, у них зазначено особу, яка їх підписала, та вони затверджені печатками підприємства, а тому і немає підстав вважати ці довідки недопустимими доказами.
Тобто апеляційний суд ретельно перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, з яких визнав ці доводи необґрунтованими. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК .

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3