Справа № 513/866/17
Провадження № 1-кп/515/6/18

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

03 травня 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина, з початковою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого із застосуванням примусових заходів медичного характеру,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2017 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, через незачиненні двері, проник до житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , та в подальшому до приміщення спальної кімнати.

В присутності вказаних осіб, ОСОБА_6 з-під подушки, розміщеної на ліжку ОСОБА_4 , викрав мобільний телефон марки «ALCATEL» onetouch OT02012D кольору «dark chocolat», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 301 гривень 00 копійок, разом зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 25 гривень 00 копійок, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 326 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, 06 червня 2017 року у вечірній час, точного часу встановити не видалося можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_1 , маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна з житла та території домоволодіння, діючи умисно, з корисливих мотивів, проник, шляхом пошкодження замку вхідних дверей, до житлового будинку ОСОБА_5 , звідки зі спального приміщення викрав портативний радіоприймач марки «АТ-R30», вартістю 136 гривень 40 копійок, електричний чайник марки «SATURN», вартістю 153 гривень 00 копійок та грошові кошти у сумі 20 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 525 гривень 60 копійок, виходячи із вартості 1 долару США 26 гривень 28 копійок; 40 Євро, що згідно курсу національного банку України становить 1178 гривень 80 копійок, виходячи із вартості 1 Євро 29 гривень 47 копійок, а також 500 гривень 00 копійок, котрі знаходилися в книзі під назвою «Дніпрова Хвиля».

Далі, ОСОБА_6 , знаходячись на території огороженного подвір`я вищевказаного домоволодіння, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля марки «Chery Amulet», чорного кольору, державний номер НОМЕР_3 , який знаходився у володінні ОСОБА_5 , де шляхом відчинення пасажирських дверей проник до салону автомобіля, та з магнітофону умисно викрав флеш-накопичувач марки «Smartbuy», чорного кольору, на 4 GВ, вартістю 108 гривень 60 копійок, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, з урахуванням раніше викрадених речей та коштів, на загальну суму 2602 гривень 40 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинах повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень щодо відкритого викрадення (грабежу) мобільного телефону, разом зі стартовим пакетом, з будинку у потерпілої ОСОБА_4 , а також крадіжки грошових коштів та майна, зазначеного в обвинувальному акті у потерпілого ОСОБА_5 . В скоєному розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 написали до суду заяви, в яких просили кримінальну справу розглядати без них, претензій до обвинуваченого не мають. Рішення просять винести на розсуд суду, згідно вимог чинного законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 , крім його власних показів, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-витягом з кримінального провадження за № 0000284 від 02.06.2017 року (а.с.142);

-витягом з кримінального провадження за №0000311 від 15.06.2017 року (а.с.144);

- висновком №267-ЮЛ/1.7 експертного товарознавчого дослідження з оцінки засобу зв`язку та фототаблиці до нього по кримінальному провадженню № 0000284 від 02.06.2017 року (а.с.92-98);

-висновком №323-ЮЛ/1.7 експертного товарознавчого дослідження з оцінки індивідуально визначеного рухомого майна, в кількості 3-х найменувань, що належить ОСОБА_5 від 21.06.2017 року та фото таблиці до нього (а.с.105-110)

- висновком судово - психіатричних експертів № 87 від 08.08.2017 року, згідно якого враховуючи теперішній актуальний психічний стан підозрюваного та рівнеь суспільної небезпеки діянь, у яких він підозрюється, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, за місцем перебування, а також у тверезому образу життя (а.с.130-138).

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частиною третьою ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло у потерпілої ОСОБА_4 та за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та інше сховище по другому епізоду - крадіжки у потерпілого ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу винного, суд враховує, що він ніде не працює, за місцем проживання характеризуються негативно, також суд враховує, що під час вчинення вказаних злочинів був обмежено осудний, свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, кається в скоєному, що враховується судом в якості обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновку судово-психіатричних експертів № 87 від 08.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до вчинення суспільно-небезпечних діянь, у яких він підозрюється (по епізоду 21.05.2017 року та 06.06.2017 року), на будь-який хронічний психічний розлад (захворювання) не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки не перебував. Виявляв психічні порушення, не психотичного рівня, у вигляді «Легкої розумової відсталості» (що відповідало діагностичним критеріями рубрики «F70.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду, тобто уродженого, або рано придбаного інтелектуального дефекту), поєднаної із зловживанням алкоголем. Однак, наявні у нього на той час психічний розлади, за глибиною інтелектуального недорозвинення та ступеня емоційно-вольових порушень, були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Враховуючи теперішній актуальний психічний стан підозрюваного (по епізоду 21.05.2017 року та 06.06.2017 року), ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, за місцем перебування, а також к тверезому образу життя.

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричних експертів № 87 від 08.08.2017 року, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому необхідно застосувати відносно нього примусове лікування за місцем відбування покарання.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням вказаних обставин, ступеня тяжкості вчинених злочинів, які за ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями інкримінуємих йому статтей. При цьому, судом враховуються, крім іншого, зазначеного вище, відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідки вчинених кримінальних правопорушень, мотив, мета та спосіб вчинення злочинних діянь. При визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд керується нормами ч.1 ст.70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та вважає необхідним застосувати, відповідно до ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкціями інкримінуємих йому статей, суд не вбачає.

Вказане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 369-374, 376, 504 ч.2 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3,186 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.186 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 .

На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на медичну службу кримінально-виконавчої установи за місцем відбування покарання ОСОБА_6 .

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки «ALCATEL» onetouch OT02012D кольору «dark chocolat» вважати повернутим власнику - потерпілій ОСОБА_4 .

Речові докази по справі книгу світло-бежевого кольору з назвою «Дніпрова хвиля» та портативний радіоприймач марки «АТ-R30», флеш накопичувач чорного кольору на 4GВ; електричний чайник марки «SATURN» з металевим покриттям та кришкою чорного кольору - повернути власнику - потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя Семенюк