АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/444/18 Номер провадження 11-кп/786/693/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст.309; з.с.т.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року по кримінальному провадженню за № 0000124 від 15 лютого 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ромодан Миргородського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 21 лютого 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000124.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного даним вироком суду на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду, ОСОБА_7 на початку серпня 2017 року, в денний час (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) знаходячись поблизу смітника, що розташований в смт. Ромодан Миргородського району, виявив дикоростучу рослину коноплі та достовірно знаючи, що вона являється нарковмісною, під дією раптово виниклого умислу, з метою незаконного одержання наркотичного засобу та подальшого незаконного використання для власних потреб, відділив верхівки та листя з вказаної рослин коноплі, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_7 , верхівки та листя рослин коноплі переніс до місця, де на той час проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , а саме на територію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , де не допускаючи щоб вони втратили свої властивості, з метою перетворення рослин на готову до використання форму наркотичного засобу, висушив їх та в подальшому перетер за допомогою господарського сита, для власного вживання шляхом куріння, таким чином незаконно виготовив наркотичний засіб без мети збуту.

Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наркотичну речовину помістив до коробки з-під сірників та залишив зберігати наркотичний засіб в приміщенні літньої кухні вищевказаного домоволодіння, тим самим незаконно зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

15.02.2018 року ОСОБА_10 добровільно видала працівникам Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області коробку з-під сірників в якій містилась речовина рослинного походження зеленого кольору, у висушеному та подрібненому стані, яку зберігав ОСОБА_7 і яка згідно висновку експертизи являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого у висушеному стані становить 5,574 г.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування призначеного покарання суд, окрім іншого, керувався, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» згідно якої злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК , визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. Оскільки наркотичний засіб ОСОБА_7 придбав у серпні 2017 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стосовно яких батьківських прав не позбавлений, то на нього поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подали
Прокурор у принесеній апеляції просить вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосуванням закону, який не підлягає застосуванню скасувати у частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2016 році та ухвалити новий вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Миргородської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_7 , визнавши останнього винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в частині застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності , оскільки обвинуваченим вчинено подовжувальний злочин, який закінчено після набрання Закону чинності, а згідно з Законом України Про застосування амністії в України, на осіб, які вчинили такі злочини, амністія не поширюється.

Інші учасники вирок суду не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні підтримала доводи апеляції заступника прокурора Полтавської області та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

Обвинувачений заперечував з приводу задоволення апеляції та просив її відхилити.

Мотиви суду
На підставі п.2 ч.4 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора переглядає вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості виключно в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону України Про амністію в 2016 році.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з статтею 475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, при цьому у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання.

Однак, провівши судовий розгляд з дотриманням загального порядку судового провадження на підставі угоди відповідно до статті 474 КПК України, суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 на підставі угоди про визнання винуватості, не в повній мірі дотримався зазначених вимог Закону та безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію в 2016 році.

Такі, відповідно до статті 5 Закону України Про застосування амністії в Україні дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком суду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні на початку серпня 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК Україні та який був припинений 15.02.2018 року, тобто після набрання чинності Закону України Про амністію у 2016 році.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_7 амністії є безпідставним, оскільки в Законі України «Про застосування амністії в Україні» міститься пряма заборона для звільнення від відбування призначеного покарання для осіб, які вчинили подовжувальний злочин, якщо злочин було закінчено, припинено або перервано після набрання законом про амністію чинності.

Окрім цього, колегія суддів погоджується із апеляційними доводами прокурора про те, що суд першої інстанції, затвердивши угоду про визнання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначивши йому покарання, передбачене угодою, вийшов за межі угоди, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

Відповідно до п.. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу обґрунтованою, а тому, з урахуванням п.. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України , вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 слід скасувати та ухвалити новий вирок.

В інший спосіб, крім постановлення вироку, вирішити апеляційну скаргу неможливо, оскільки шляхом скасування вироку погіршується становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

з а с у д и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» скасувати.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

С у д д і:

___________ __________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4