Справа № 396/125/18
Провадження № 1-кп/396/73/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.В`язівок Городищенського району Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, освіта базова загальна середня, проживає в цивільному шлюбі, має трьох малолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, згідно заочного рішення Новоукраїнського р/суду 14.12.2017 року, не працює, ранішіше судима:
- 26.01.2010 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнена 28.08.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 14.11.2017 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3.6 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим терміном 2 роки, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
Обвинувачена ОСОБА_3 у м. Новоукраїнка Кіровоградської області у листопаді 2017 року вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
20 листопада 2017 року, близько 21.00 години, точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, обвинувачена ОСОБА_3 , знаходячись з дозволу господаря в домоволодінні потерпілого ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_3 , почула розмову ОСОБА_5 з співмешканкою ОСОБА_6 про наявність у нього грошей в кишені куртки, після чого в неї виник умисел на викрадення вказаних грошей.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії ніким не помічені, при виході з будинку, підійшла до вішалки на якій знаходилася куртка потерпілого ОСОБА_5 та з кишені викрала гроші в сумі 1300 (одна тисяча триста) гривень, купюрами по 500, 200 та 100 гривень, після чого залишила вказаний будинок. Викрадені гроші в подальшому витратила на власні потреби, тобто розпорядилася викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1300 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю, суду пояснила, що дійсно вона 20 листопада 2017 року, у вечірній час, точного часу не пам`ятає, знаходилась в гостях в домоволодінні ОСОБА_7 , в АДРЕСА_3 , почула як ОСОБА_7 хвалився дружині ОСОБА_8 про наявність у нього грошей в кишені куртки, які і вирішила їх викрасти. Побачивши, що її ніхто не бачить підійшла до вішалки на якій знаходилася куртка та з кишені викрала гроші в сумі 1300 гривень. Гроші в подальшому витратила на власні потреби, в тому числі і на розпиття спиртних напоїв разом із потерпілим та його дружиною, але про те що розпивали і за гроші ОСОБА_9 ніхто не знав.
Кається у вчиненому та просила суворо не карати, пояснивши, що змінивши місце проживання з грудня 2017 року сама змінилася та не зловживає алкоголем.
Потерпілий ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить судовий розгляд по справі проводити у його відсутність, що свідчить про відсутність інтересу до справи.
Враховуючи викладене, суд ухвалив за можливе розглянути кримінальне провадження без участі потерпілого ОСОБА_5 .
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченої, заяви потерпілого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченою ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченій, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 , у скоєнні кримінальному правопорушенні, крім її показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів.
Докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачена, як сторона захисту не довела суду, що сконо злочини в результаті складних життєвих обставин.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала себе винною у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, згідно із ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочинів, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченої, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченої до вчиненого нею діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає її щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_3 передбачені ст. 67 КК України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації, щодо вчинення правопорушень обвинуваченою ОСОБА_3 , вбачається, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченої, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній. (а.п. 36-38).
Обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання та скоєння злочину характеризується негативно,що підтверджено характеристикою (а.п. 51), раніше судима: вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, 28.08.2013 року звільнена по відбуттю покарання; 14.11.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покладено обов`язки встановлені ст. 76 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинила злочин 20 листопада 2017 року в період іспитового строку,на час рогляду проживає в цивільному шлюбі, має трьох малолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, згідно заочного рішення Новоукраїнського р/суду 14.12.2017 року позбавлена батьківських прав, рішення ОСОБА_3 не оскаржувалося, набуло законної сили, діти знаходяться в Кіровоградському будинку-дитини, не працює, проживає з грудня 2107 року в Кіровоградському районі с. Новопавлівка Новопавлівські дачі, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Згідно ст. 165 Кримінально виконавчого кодексу України обчислення іспитового строку розпочинається з моменту проголошення вироку. Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку, незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.
Згідно вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченої ОСОБА_3 злочину, який згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України), дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, проте на шлях виправлення суд вважає не стала, а навпаки стала на стійкий шлях незаконного заволодіння чужим майном, що представляє велику суспільну небезпеку.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із цих положень Закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, це слід розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченої та попередження вчиненням нею нових кримінальних правопорушень не можливе без її ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченій за ч. 2 ст. 185 КК України у межах санкції статті у виді позбавлення волі, так як більш м`які види покарання передбачені санкцією ч.2 ст.185 КК України - арешт та обмеження волі за недоцільне застосовувати до особи, яка раніше судима до позбавлення волі, та які на думку суду не будуть сприяти перевихованню особи обвинуваченої.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченій, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженої є її виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченою, суд приходить до переконання, що її виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нею нових злочинів є неможливими без ізоляції від суспільства.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Захід забезпечення кримінального провадження, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за дійсним вироком, частково, приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.11.2017 року та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Обраний захід забезпечення кримінального провадження - особисте зобов`язання, відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1