АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1026/18 Справа № 180/863/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000309, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.. 89 КК України раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, винести своє рішення, яким пом`якшити призначене йому покарання шляхом звільнення від його відбування з випробуванням.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Термін відбування покарання вирішено відраховувати з моменту затримання - з 08.11.2017 року.
Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 30 квітня 2017 року, приблизно о 16-30 год., знаходячись біля перукарні «Красуня», що знаходиться в будинку № 18 по вул. Лермонтова в м. Марганець Дніпропетровської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, умисно, таємно, з корисливих мотивів, відкотив скутер «FADA» № рами НОМЕР_1 , вартістю 6427,33 грн. в невідомому напрямку, заволодівши таким чином колісним транспортним засобом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії обвинуваченого у вищезазначеній частині були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 1 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через його суворість.

Вказує, що судом при призначенні йому покарання не було враховано належним чином те, що він повернув скутер потерпілому, про що свідчить клопотання останнього про відшкодування шкоди та про відсутність претензій до обвинуваченого, а також не було взято до уваги наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а саме щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування шкоди.

Вказує, що за наведених обставин суд мав право застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі; прокурора, що наполягав на залишенні апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 289 КК України, доведеність його вини, законність та справедливість за видом та розміром покарання, призначеного йому за вчинення вказаного злочину, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.

Що стосується доводів обвинуваченого про можливість звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому не було достатньою мірою враховано наявність декількох обставин, які належить вважати такими, що пом`якшують його покарання повного визнання вини, щирого каяття, повного відшкодування заподіяної шкоди, що підтверджується відповідною заявою потерпілого (а.с. 48).

Не було достатньою мірою враховане і те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілий претензій до обвинуваченого не має та на його суворому покаранні не наполягав, про що зазначив у вищезгаданій заяві.

На думку колегії суддів, вищезазначені обставини та відомості про особу ОСОБА_7 у сукупності дають достатні підстави для висновку про те, що протиправна поведінка останнього не є стійкою, та про можливість виправлення цього обвинуваченого без реального відбування ним покарання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне прийняти рішення про звільнення ОСОБА_7 в порядку ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, який, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого, підлягає встановленню тривалістю 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

В решті вирок суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4