Справа № 755/2289/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0016591 від 14.12.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 14.12.2017 року, приблизно об 04 годині 40 хвилин, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, попередньо розподіливши між собою ролі, приїхали на автомобілі марки «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 , за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 3 з метою викрадення кабеле-провідної продукції, а саме телефонного кабелю.
Поставивши автомобіль на тротуар, невстановлена особа підійшла до каналізаційного люка, який знаходиться приблизно за 130 м. від автомобіля та залізши до каналізаційної шахти, невідомим предметом обрізав телефонний кабель. ОСОБА_4 заліз до каналізаційної шахти, яка знаходилася біля автомобіля та обрізав телефонний кабель, потім дістав з автомобіля металевий трос, одним кінцем прикріпив його до фаркопу автомобіля, а інший кінець прикріпив у шахті, до обрізаного кабелю.
В подальшому, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 сів за кермо, та за допомогою автомобіля почав витягати кабель. Діставши кабель довжиною 130 метрів, ОСОБА_4 та невстановлена досудовим слідством особа відтягли його на автомобільну стоянку та хотіли сховати його в автомобіль, проте були затримані працівниками поліції. Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, завдали майнової шкоди ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 34164 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та показав, що 14.12.2017 року близько 04 год. 40 хв. він разом із братом приїхали на автомобілі марки «Фольксваген Транспортер», який перебуває у його користуванні за адресою:м. Київ, пр-т. Броварський, 3 з метою викрадення телефонного кабелю. Поставивши автомобіль на тротуар, вони побачили незнайомих їм людей, які знаходилися біля каналізаційної шахти, та які побачивши його разом з братом, сіли в машину і поїхали. Підійшовши до шахти люку, вони побачили відрізаний кабель, ОСОБА_4 дістав з автомобіля металевий трос, та одним кінцем прикріпив його до фаркопу автомобіля, а інший прикріпив у шахті до обрізаного кабелю, сів за кермо, та за допомогою автомобіля витяг кабель довжиною 130 метрів. В подальшому він, та його брат відтягли кабель на автомобільну стоянку з метою його сховати, проте були затримані працівниками поліції.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про ОСОБА_4 , а саме: під наглядом лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, визначені п.п.2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у справі, а саме: 130 метрів кабелю залишити у власності потерпілого, автомобіль марки «WOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію зареєстрований на ОСОБА_5 та яким користувався гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити у власності володільця.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя