Справа № 173/1065/17
Номер провадження1-кп/173/22/2018
09 жовтня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
представника потерпілої сторони - ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, одруженого, на утриманні маючого неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи працевлаштованим на Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» на посаді контролера 1 класу загону ВОХР і ПГРС, 24 травня 2017 року о 01:00 годині, перебуваючи на своїй робочій зміні, побачив біля господарського приміщення, що розташоване на території ПАТ «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат», яке знаходиться по АДРЕСА_3 , металеві вироби, які визначив як об`єкт свого злочинного посягання, після чого вирішив вчинити крадіжку майна з охоронюваної вище вказаної території підприємства. Після чого, ОСОБА_4 , близько 01:30 годині, вказаного дня, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, перебуваючи на території комбінату переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і він діє таємно, за допомогою фізичної сили своїх рук перекидав через залізнично-дорожні ворота, які розташовані на контрольно-пропускному пункті № 3 «Дніпровського крохмале-патокового комбінату» металеві вироби, а саме: два залізно-дорожні балансири стрілочного переводу кубоподібної форми, розміром 14 см. х 13 см. х 24 см., по бокам із металевими штирями довжиною 15 см., дев`ять металевих накладок до залізно-дорожнього шляху для з`єднання рельсів довжиною 74 см., шириною 9 см., товщиною 4 см., по середині яких маються наскрізні отвори діаметром 3 см. у кількості 6 шт. діаметром по 3 см. кожний; дві металеві накладки до залізно-дорожнього шляху для з`єднання рельсів довжиною 25 см., шириною 10,5 см., товщиною 8,5 см., по середині яких маються наскрізні отвори у кількості 2 шт., діаметром по 3 см. кожний, загальною вагою 207 кг, вартістю 3,60 грн. за 1 кг., але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії стали очевидними для сторонніх осіб, а саме для працівників охорони, які затримали його на місці скоєння злочину, чим намагався завдати ПАТ «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» матеріального збитку на загальну суму 745,20 грн., в цінах, що діють на момент вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах він намагався скоїти крадіжку майна яке належить ПАТ «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат». У скоєному щиро кається.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах обвинувачений намагався викрасти майно, що належить ПАТ «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» Викрадене майно підприємству повернуто, а тому претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніше не судимий, скоєний ним злочин відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Досудова доповідь відносно ОСОБА_4 складена інспектором Верхньодніпровського міськрайонного відділу з питань пробації МРУ ВКПП МЮ, в доповіді досліджена соціально-психологічна характеристика обвинуваченого, дана оцінка ризику повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, висунуто висновок про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді штрафу, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили звільнити ОСОБА_4 , від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» так як на його утриманні перебуває одна малолітня дитина, а вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України.
Вирішуючи питання про задоволення заявленого клопотання суд виходить з наступного.
Відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» - Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про амністію в 2016 році» - Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «г» ст. 10 ЗУ «Про амністію в 2016 році» застосування цього закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили за клопотанням самої особи, її захисника, законного представника.
Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про амністію в 2016 році» - особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання шляхом застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», судом встановлено, що ОСОБА_4 підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має на своєму утриманні дитину, якій не виповнилося 18 років, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження та по відношенню до якого він не позбавлений батьківських прав, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та не є особливо тяжким злочином, враховуючи дані обставини та думку обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що наявні всі правові підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнивши його від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу.
Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій стороні судом не обговорювалось, оскільки потерпіла сторона ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявила.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази підлягає вирішенню за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про Амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Речові докази по справі автомобіль марки ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , світло синього кольору; два залізно-дорожні балансири стрілочного переводу кубоподібної форми, розміром 14 см. х 13 см. х 24 см., по бокам із металевими штирями довжиною 15 см., три металеві накладки до залізно-дорожнього шляху для з`єднання рель сів довжиною 74 см., шириною 9 см., товщиною 4 см., по середині яких маються наскрізні отвори діаметром 3 см. у кількості 6 шт., вироби з металу а саме: шість металевих накладок до залізно-дорожнього шляху для з`єднання рельсів довжиною 74 см., шириною 4 см., по середині яких маються наскрізні отвори у кількості 6 шт., діаметром по 3 см, дві металеві накладки до залізно-дорожнього шляху для з`єднання рельсів довжиною 25 см, шириною 10,5 см., товщиною 8,5 см., по середині яких маються наскрізні отвори у кількості 2 шт., діаметром по 3 см. кожний, які передані на зберігання в камеру схову Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вирком законної сили повернути законним володільцям.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.