Провадження № 1-в/317/184/2018
Справа № 317/1658/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.07.2005 р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 188, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

засудженого вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.02.2006 р. за ст. 304, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п.п. 4, 10, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до 15 років позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що сидячі у колонії з такою заробітною платою він не може допомагати матері, тому бажає заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі. Коли кримінальна справа розглядалась у суді провину він не визнавав. На теперішній час вважає себе незаконно засудженим, оскільки він не вчиняв того за що засуджений.

Захисник засудженого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , просив задовольнити клопотання засудженого. Послався на те, що за тривалий час знаходження в установі ОСОБА_5 усе переосмислив. Негатива у характеристиці на нього немає, він не має стягнень з 2014 року, має лише заохочення. У 2016 році він отримав професію стропальника.

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначив, що ОСОБА_5 дійсно працює двірником, має 14 заохочень та 8 стягнень, проте він лише частково визнає свою провину.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , його захисника, представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.08.2005 року. Під час тримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив чотири порушення режиму тримання, які виразилися у недбалому чергуванні та у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення накладені до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 19.06.2006 року тримався в Київському слідчому ізоляторі, характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму тримання, яке виразилося у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 05.07.2006 року тримався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 08.08.2006 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». На виробництві установи працевлаштований різноробочим. Характеризується посередньо, допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, виконання покладених обов`язків має вісім заохочень правами начальника відділення СПС та шість заохочення правами начальника установи. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, але робить це з метою отримання поблажливості, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем. Дотримується вимог санітарії та гігієни під контролем, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує не завжди у чистоті та порядку, має не завжди охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні вказаної роботи ставиться не завжди належним чином. Виконує роботи із самообслуговування не завжди належним чином, через недостатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди відповідально. Не завжди дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Засуджений участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає, приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, прагне підвищення наявного загальноосвітнього рівня (у 2016 році закінчив Біленьківський навчальний центр (№99) та отримав спеціальність стропальник 2-го розряду). Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває.

Характеристика вказує на те, що засуджений має значні недоліки у своїй поведінці.

Характеристики від 21.03.2016 р., 29.07.2016 р., 20.12.2017 р., які містяться в матеріалах особової справи засудженого, також є посередніми.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_5 має 14 заохочень, 8 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Суд не може не врахувати, що стягнення та заохочення у засудженого до 2014 року чергуються. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Досліджені матеріали вказують на те, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

З дослідженої особової справи видно, що засуджений ОСОБА_5 працював у колонії з розривами у часі.

Підлягає урахуванню й те, що засуджений у судовому засіданні вказав, що вважає себе незаконно засудженим, оскільки він не вчиняв злочинів за які його засуджено.

Суд вважає, що наразі немає стійких тенденцій до становлення на шлях виправлення, необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого та його захисника про те, що засуджений став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1