Ухвала Іменем України
04 жовтня 2018 р.

м. Київ
Справа №

Провадження № 51-9044ска18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши заяву ОСОБА_4 , яка по суті є касаційною скаргою, на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року,
встановив:
Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2018 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, а його апеляційну скаргу повернуто.
У скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування постанови Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи скарги та додану до неї копію судового рішення, Верховний Суд дійшов такого.
ОСОБА_4 оскаржив у касаційному порядку судове рішення, ухвалене судом згідно з законодавством України про адміністративні правопорушення.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

( ч.ч. 2, 10 ст. 294 КУпАП).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у статті 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи наведене, оскаржене ОСОБА_4 судове рішення не може бути предметом перегляду в касаційному порядку.
Як зазначалося, КУпАП не містить норми про касаційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення. В цьому законі також не визначено, як має діяти суд в разі, якщо така скарга до нього надійшла. Тому, в таких випадках задля подолання законодавчої прогалини є можливим застосувати аналогію закону, а саме ст. 428 КПК України, яка регулює подібні правовідносини. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України,

ст. 294 КУпАП, п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3