гСправа № 187/825/18 Провадження №1-кп/0187/148/18
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальне провадження № 0000081 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Назаринкове Городенківського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта середня, працює на посаді тракториста в ЧП «Романюк», одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

ОСОБА_5 , 14.02.2018 року близько 17 годин 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-11173-110-30» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить останньому, рухався по автомобільній дорозі Р-52 (Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решитилівка) з с. Лобойківка в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області.

В ході руху, слідуючи в районі автостанції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область смт Петриківка вул.. Калініна, 25 водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги п.п. 12.4, 12.9.6, 18.1 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожнього знаку 3.29 Правил-дорожнього руху України, рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті та обмеження максимальної швидкості, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному на проїзній частині вул. Калініна дорожньою розміткою 1.6 та дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, допустив наїзд передньою частиною автомобіля «ВАЗ-11173-110-30» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по вказаному пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху вказаного автомобіля.

Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9.6,18.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що:

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 50 км./год.»

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлені розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил»;

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.».

Дії водія автомобіля «ВАЗ-11173-110-30» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 18.1, 12.4, 12.9 б, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої

травми правої нижньої кінцівки з переломом медіальної лодижки правої

великогомілкової кістки, саднами та синцями правої гомілки, закритої

черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною в

потилично-тімяній ділянці, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, № 6-термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставинах, у вказаний час та місці на своєму автомобілі ВАЗ, допустивши неуважність на дорозі, здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_4 . У вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив, що після ДТП постійно відвідував потерпілу в лікарні, повністю оплатив її лікування, та надав фінансову допомогу в загальній сумі понад 20 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 повністю підтвердила слова обвинуваченого щодо надання їй допомоги з боку обвинуваченого, у зв`язку з чим не має до останнього жодних претензій.

На підставі статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України суд допитав обвинуваченого, дослідив обвинувальний акт, вивчив характеризуючи дані на обвинуваченого та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України та яким надано належну оцінку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд керується вимогами ст. 65 Кримінального кодексу України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, що відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Також суд враховує, що обвинувачений працює, за місцем проживання характеризується задовільно, за даними лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше не судимий, потерпілій збитки відшкодовані в повному обсязі.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання судом не встановлено.

З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що їх обтяжують, враховуючи особу обвинуваченого, а також позицію потерпілої, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 Кримінального кодексу України, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину є покарання у вигляді мінімального штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає необхідним здійснити розподіл процесуальних витрат та стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме: вартість проведення судових експертиз.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 349, ст. 368-370 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати дослідження технічного стану транспортного засобу № 5/10.2/259 в розмірі 1144 грн.. та судової автотехнічної експертизи дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди № 5/10.1/390 в розмірі 2145 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1