У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21серпня 2018 року слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою

адвоката ОСОБА_2 в інтересах громадянина ОСОБА_3 на постанови прокурорів прокуратури Одеської області про закриття кримінальних проваджень

В С Т А Н О В И Л А :

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси із скаргою в інтересах громадянина ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу прокуратури Одеської області від 16.02.2017 року про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.02.2013 року в частині повідомлення підозри ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а також на постанову , винесену прокурором відділу прокуратури Одеської області 16.08.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000800 в частині повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

У скарзі адвокат ОСОБА_2 просив скасувати зазначені постанови про закриття кримінального провадження, та зобов`язати слідчого виконати слідчі та розшукові дії, прийняти законне процесуальне рішення.

Вивчивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України

Скарга повертається , якщо п.1/ скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

У ч.6 ст.9 КПК України

передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження застосовуються загальні засади кримінального провадження, що визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Оскільки КПК України окремо не визначено перелік документів, якими повинні підтверджуватися повноваження представника заявника, проте указаним процесуальним законом ставляться вимоги до документів, якими уповноважуються особи на представництво для захисту прав та інтересів, пов`язаних із кримінальним процесом, а саме нормами ст.ст.44, 45, 50, 51, 58 -60, 63, 64 КПК України.

Згідно до ч.1, ч.3 ст.58 КПК України

потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджується:

1/ документами, передбаченими ст.50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадження,

2/ копією установчих документів юридичної особи якщо представником потерпілого є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа,

3/ довіреністю - якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи ,яка є потерпілою.

Як зазначено у ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1/ свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю,

2/ ордером, договором із захисником або дорученням органу / установи/, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Встановлення будь яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі у кримінальному провадженні не допускається.

Крім того, ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076 У1 від 5.07.2012 року у редакції Закону від 21.12.2016 року встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1/ договір про надання правової допомоги,

2/ довіреність,

3/ ордер,

4/ доручення органу / установи/, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Згідно до положень ст.ст.6, 17, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Порядку ведення ЄРАУ фізична особа має статус адвоката з часу отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю і внесення відомостей про неї до ЄРАУ та до моменту припинення права на заняття адвокатською діяльністю і внесення про це відповідних відомостей до ЄРАУ. Тому поширення на адвоката гарантій його професійної діяльності не залежить від укладення та змісту договору про надання правової допомоги із конкретним клієнтом. При цьому підстави для здійснення адвокатської діяльності в Україні регламентовано розділом 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Зокрема, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, що укладається в письмовій формі / ч.1 ст.26, ч.1 ст.27 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Системний аналіз ч.1 ст.26 та ч.1 і ч.2 ст.27 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дозволяє зробити висновок про те, що надання правової допомоги адвокатом без укладення договору у письмовій формі, зокрема, лише на підставі доручення, не допускається, окрім випадків, передбачених ч.2 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Отже укладення адвокатом договору на надання правової допомоги необхідно вважати обов`язком адвоката, передбаченим законом. З іншого боку, зміст повноважень адвоката та їх обмеження мають бути зазначені у договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається, із доданих до скарги матеріалів, від імени заявника / потерпілого/ ОСОБА_3 була подана скарга у порядку, передбаченому у ст.303 КПК України , але адвокат ОСОБА_2 , звернувшись до слідчого судді із скаргою, не підтвердив свої повноваження, згідно до ст.50 КПК України, та не приєднав до скарги документи, які підтверджують наявність у нього повноважень на підписання такої скарги до слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси, тобто звернення до відповідного суду. До скарги адвокатом ОСОБА_2 не приєднана копія договору про надання правової допомоги, а було приєднано «соглашение №13/14» від 27.03.2013 року, із якого вбачається те, що повноваження адвоката ОСОБА_2 , як адвоката обмежені представництвом інтересів потерпілих / заявників/ в СВ Іллічівського МВ ГУ МВС України в Одеській області , та не підтверджується наявність у нього повноважень, щодо представництва заявників / потерпілих/ в інших органах державної влади, у тому числі у судах загальної юрисдикції. Також адвокатом ОСОБА_2 всупереч вимогам «Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів» , яке було затверджене рішенням Ради адвокатів України №36 від 17.12.2012 року / з наступними змінами та доповненнями» на зворотному боці ордера не зазначено про наявність обмежень, щодо представництва інтересів потерпілих.

На підставі вище зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скаргу необхідно повернути особі, яка подала скаргу, так як зазначена особа не мала повноважень для подання такої скарги слідчому судді Приморського районного суду м.Одеси.

Керуючись ст.ст.50, 03, 304, 395 КПК України /2012 року/, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах громадянина Іорданії ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу прокуратури Одеської області від 16.02.2017 року про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013 року року в частині повідомлення підозри ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а також на постанову , винесену прокурором відділу прокуратури Одеської області 16.08.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000800 в частині повідомлення про підозру ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення - повернути особі, що подала скаргу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів через Приморський районний суд м.Одеси у апеляційний суд Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

21.08.2018