Справа № 314/985/18
Провадження № 1-кс/314/1080/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2018 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 за кримінальним провадженням №0000055 від 02.03.2018 за ч.2 ст. 307 КК України на бездіяльність прокурора,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора відносно не вирішення питання про речові докази при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні захисник клопотання підтримав.

Прокурори в судовому засіданні залишили питання на розсуд суду.

Слідчий суддя заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання встановив наступні обставини:

Постановою керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 від 04.07.2018 кримінальне провадження №0000055 від 02.03.2018 за ч.2 ст. 307 КК України закрито.

Захисник клопотання обґрунтовує тим, що прокурором при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не було вирішено питання про долю речових доказів, у зв`язку з чим просить слідчого суддю визнати незаконною бездіяльність прокурора, яка полягає у недотриманні вимог КПК України щодо вирішення питання про долю речових доказів у разі закриття кримінального провадження під час досудового розслідування та зобов`язати прокурора вчинити дії, спрямовані на виконання вимог ст.100 КПК України.

За визначенням ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема:

бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається із вищезазначеної статті об`єктом оскарження є рішення, дії чи бездіяльність, що є самостійними об`єктами оскарження.

Захисник у скарзі визначає об`єктом оскарження бездіяльність прокурора, при винесенні постанови про закриття кримінальне провадження.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Захисником ставиться питання про бездіяльність прокурора при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, а отже захисник посилається на необхідність надання слідчим суддею оцінки самої постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до висновку, що в межах доводів поданої скарги об`єктом оскарження у спосіб визначений ч.1 ст.303 КПК України має бути оскарження рішення, оскільки у скарзі ставиться питання про визначення бездіяльності саме при прийнятті рішення прокурором, що зобов`язує слідчого суддю надати оцінку постанові керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 від 04.07.2018 про закриття кримінального провадження №0000055 від 02.03.2018 за ч.2 ст. 307 КК України.

Зазначений висновок обґрунтовується вимогами ст.303, 307 КПК України, ч.9 ст.100 КПК України, та положеннями п.6 Постанови КМУ №1104 від 19 листопада 2012 р. «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Оскільки захисником ставиться питання про встановлення бездіяльності прокурора при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, без оскарження цієї постанови, слідчий суддя приходить до висновку, про помилковість обраної форми реалізації процесуальних прав визначених ст.303 КПК України.

Враховуючи принцип диспозитивності визначений ст. 26 КПК України, вимоги скарги та її обґрунтування, слідчий суддя приходить до висновку про залишення скарги захисника без задоволення, оскільки захисник ставить питання надання оцінки процесуального рішення прокурора у виді постанови про закриття кримінального провадження без її оскарження.

Керуючись ст.ст. 26, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :
Скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 за кримінальним провадженням №0000055 від 02.03.2018 за ч.2 ст. 307 КК України на бездіяльність прокурора залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

14.07.2018