печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу прокуратури м. Києва радник юстиції ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -звернувся до слідчого судді із клопотанням, яке підтримав під час його розгляду і просить продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Вінницької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000111.

Клопотання обгрунтовано наступними обставинами. Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111, за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. На погляд сторони обвинувачення наведені у клопотанні обставини у своїй сукупності дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях, і підтверджуються наступними матеріалами: протокол обшуку від 18.05.2016; акт приймання-передачі труб МНЗ сплав 5-1; розписка ОСОБА_4 ; протокол обшуку від 09.09.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол обшуку від 15.03.2016; іншими матеріалами кримінального провадження.

04.03.2017 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

17.03.2017 ОСОБА_4 оголошено у розшук.

В подальшому Генеральним секретаріатом Інтерполу ОСОБА_4 оголошений у міжнародний розшук у зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

17.07.2017 кримінальне провадження зупинено у зав`язку із розшуком підозрюваного.

25.05.2018 відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4

24.05.2018 року на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 21.09.2018 (757/54632/17-к) затримано ОСОБА_4

25.05.2018 р. Печерський районний суд м. Києва підозрюваному ОСОБА_4 , обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

31.05.2018 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої та нової підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191,ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

04.06.2018 ОСОБА_4 та його захисникам повідомлено про закінчення досудового розслідування кримінального провадженню № 0000111 та надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включаються у строки досудового розслідування.

З огляду на викладене, строк дії ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 закінчується 23 липня 2018 року, однак завершити ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження та виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, у зазначений термін не представляється можливим.

З урахуванням викладеного, сторона обвинувачення об`єктивно та обгрунтовано вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме завданням та цілям кримінального процесуального закону, а також наддасть слідству можливість вручення обвинувального акта та скерування його до суду.

Враховуючи викладене, а також вагомість зібраних органом досудового розслідування доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у органа досудового розслідування є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_4 , діючи з метою перешкоджання процесу збирання доказів у кримінальному провадженні, уникнення кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин у вчиненні якого він підозрюється, невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, може в подальшому переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просив подане клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заперечували протии задоволення вказаного клопотання, вказуючи на відсутність будь-яких достатніх даних на подальше тримання під вартою . Так, сторона захисту звертала увагу на те, що підозра є явно необгрунтованою, при цьому орган досудового розслідування зібрав усі можливі докази та виконує вимоги ст.290 КПК України. Крім цього, наголошувалось на тому, що ОСОБА_4 повернувся на територію України самостійно, оскільки строк екстрадиційного арешту закінчив свою дію. Крім того ОСОБА_4 має житло, має міцні соціальні зв`язки, потребує участі в житті батьків та своєї неповнолітньої дитини.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши письмові матеріали, слід дійти наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що з 24 травня 2018 року підозрюваний знаходиться під вартою.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Натомість, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою на два місяці фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, в тому числі неповнолітнього сина.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики, які були доведені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не збільшилися, об`єм висунутої ОСОБА_4 підозри не змінився, його процесуальна поведінка під час досудового розслідування відповідає застосованим заходам забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного , а також відсутність достатньо вагомих аргументів органу досудового розслідування на необхідність продовження дії найсуворішого запобіжного заходу на стадії досудового розслідування , слідчий суддя приходить до висновку, що подальше тримання підозрюваного під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 про який йдеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на один місяць, заборонивши залишати житло в період з 20.00год. до 07.00год. за виключенням необхідності отримання медичної допомоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати на виклик до органу досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу НП з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 17 серпня 2018 включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу передати для виконання органу НП за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , звільнивши його з -під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1