№ 243/6641/18
Кримінальне провадження № 1-кс/243/2345/2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2018 року слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,. розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаського, Слов`янського району, Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в межах юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із вказаного клопотання вбачається, що 29 травня 2014 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, раніше знайомі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 знаходилися у яру, що розташований біля АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_7 з одного боку, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з іншого боку, виникла сварка, яка переросла в силове протистояння, в ході якого ОСОБА_8 , дістав з карману надягнених на ньому шортів кухонний ніж, який за проханням ОСОБА_6 , передав останньому. Після цього гр. ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи намір на заподіяння смерті ОСОБА_7 , тримаючи ніж в правій руці, наніс один удар лезом ножу в грудну клітину ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_6 , доводячи свій єдиний протиправний умисел до кінця, передав ніж ОСОБА_8 , який діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи намір на заподіяння смерті ОСОБА_9 , утримуючи ніж в правій руці, наніс лезом не менш 10 ударів потерпілому ОСОБА_7 в область грудної клітини зліва, після чого, тримаючи ніж в правій руці перерізав горлянку потерпілому.

Своїми спільними умисними протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спричинили потерпілому ОСОБА_7 горизонтальну рану в ділянці передньої поверхні шиї, у проекції яремної вирізки, не менш 20- ти ран передньої поверхні грудної клітини зліва, що супроводжувалися масивними внутрішньою та зовнішньою кровотечою, що стали причиною смерті потерпілого.

14 жовтня 2018 року, гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про підозру за кримінальним провадженням ЄРДР за № 0003127 від 01.11.2016 року, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України умисне вбивство вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування отримано достатні докази та дані, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Зібраними у достатньому обсязі доказами по кримінальному провадженню вбачається, що в травні ОСОБА_6 покинув місце свого мешкання та місце його перебування було невідоме. 13.10.2018 р. о 23.25 ОСОБА_6 на підставі ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було поміщено до ІТТ №7 Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити свою злочину діяльність, незаконно впливати на свідків. Також ОСОБА_6 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачено законом у вигляді позбавлення волі до 15 років, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

Слідчий у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Слов`янської місцевої прокуратури заявлене слідчим клопотання підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти задоволення даного клопотання, просили відмовити у його задоволенні, а застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, які підтримали дане клопотання, підозрюваного та його захисника які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши надані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003127 від 01 листопада 2018 року, приходжу до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України КК України, об`єктивно підтверджується даними копій з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 30.05.2014 року, в якому зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення за адресою: Слов`янський район, с. Олександрівка, де знаходиться яр, що розташований біля вулиці 27 Партз`їзду;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 29.05.2014 року о 19.00 годин вона бачила як ОСОБА_8 та ОСОБА_6 тягнули на себе тіло ОСОБА_7 по вул. 27 партз`їзду. Вона подумала, що ОСОБА_7 був п`яним та вони його тягнуть до дому.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 котра пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_6 та має з ним спільну дитину, остання повідомила, що місце знаходження ОСОБА_12 та ОСОБА_8 їй не відоме.

- в ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_8 , котрий пояснив, що 29.05.2014 року він разом з ОСОБА_6 зустріли ОСОБА_7 та вирішили вжити разом спиртних напоїв, знаходячись за адресою мешкання ОСОБА_6 АДРЕСА_3 де вживали спиртні напої в ході бесіди між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виник конфлікт в ході котрого ОСОБА_13 наніс один удар рукою в область лоба ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_14 зібрався та почав уходити ОСОБА_13 з ОСОБА_12 вирішили його провести, знаходячись на дамбі ОСОБА_13 схопив ОСОБА_14 за ногу та повалив останнього на землю, після чого сів зверху на ОСОБА_14 та почав наносити удари по обличчю останнього. В цей час ОСОБА_12 попросив ножа у ОСОБА_13 котрий знаходився при ньому, після чого ОСОБА_12 взяв ножа у руку підійшов до ОСОБА_14 сів зверху та почав наносити удари в область серця ОСОБА_14 , наніс біля трьох ударів. Після чого ОСОБА_12 передав ножа ОСОБА_13 та сказав щоб останній добив ОСОБА_14 , на що ОСОБА_13 взяв ножа присів поруч ОСОБА_14 та перерізав горлянку останньому після чого вони разом перетягнули труп ОСОБА_14 до дерева «Клену». Та.кож останній пояснив, що вони разом з ОСОБА_15 особисті речі ОСОБА_14 та знайшли у нього гроші номіналом однієї купюри 200 грн. котрі забрали собі.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , котра пояснила, що вона працює продавцем у продуктовому магазині, що розташовано по АДРЕСА_4 . Так 29.05.2014 року до неї у магазин прийшли їй раніше знайомі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , котрі придбали пиво, а після попросили розміняти їм гроші номіналом 200 грн., після чого останні почали ділити гроші між собою, та пішли. Також остання додала, що за годину до того як останні прийшли до неї у магазин разом з ними також був раніше їй відомий ОСОБА_7 30.05.2014 року від місцевих мешканців останній стало відомо, що було виявлено труп ОСОБА_7

- висновком експерта № 14 від 12.11.2014 р. слідує наступне що на тілі трупу ОСОБА_7 маються наступні пошкодження: горизонтальна рана в області передній поверхні шиї в проекції яремної вирізки, не менш 20 ран на передній поверхні грудної клітини зліва. Причиною смерті ОСОБА_7 стало отримані ним множині колото-різані рани шиї, грудної клітини.

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який розповів та показав обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

14 жовтня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

13 жовтня 2018 р о 23.25 год. ОСОБА_6 на підставі ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року було поміщено до ІТТ №7 Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, підтверджуючі, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під- вартою , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тобто, із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, може бути застосоване попереднє ув`язнення. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення

Вирішуючи клопотання слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 (п.12 ч.2 ст. 115 КК України), яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Також враховується, те що останній не має постійного місця роботи, неодружений, дітей не має, тобто не має тісних соціальних зв`язків, його вік, стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вплинути на показання свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, який не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому відносно ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З урахуванням перелічених обставин, необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184,193,194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 УДПтСУ в Донецькій області, через ІТТ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

Строк дії ухвали з 13.10.2018 року до 11.12.2018 року.

Ухвала втрачає законної сили через 60 днів.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області.

Слідчий
суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1