АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/1122/17 Номер провадження 11-кп/786/881/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.05.2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Бердянськ Запорізької області, громадянин України, з базовою вищою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднесено на рахунок держави.

Скасовано арешти на автомобілі „DAF LF 45 та „Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він 06.04.2017 року, близько 20.40 год., в темну пору доби, керуючи належним йому технічно справним автомобілем марки Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі „Київ-Харків-Довжанський в напрямку від м.Київ до м.Полтава. Проїжджаючи 279 км ( 278 км + 850 м ) вказаної автодороги в межах населеного пункту с.Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, ОСОБА_10 не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, чим створив небезпеку для руху водію автомобіля марки DAF LF 45, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 .
В результаті порушення водієм ОСОБА_10 п.12.1 Правил дорожнього руху України відбулося зіткнення автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI з автомобілем DAF LF 45, під керуванням водія ОСОБА_11 , який внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень, помер.
Обвинувачений ОСОБА_10 загинув на місці ДТП.
На вказаний вирок захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження закрити за відсутністю достатніх доказів для доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При цьому вказує, що висновки експерта за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи про те, що в даній дорожній ситуації в діях ОСОБА_12 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Доказів існування в обвинуваченого будь-яких перешкод у належному керуванні транспортним засобом, перевищення швидкісного режиму, як і доказів причини втрати ним керованості транспортним засобом під час досудового розслідування здобуто не було, у пред`явленому обвинуваченні та у мотивувальній частині вироку суду не наведено.

Водночас, протокол огляду місця події ДТП від 07.04.2017 року є недопустимим доказом, оскільки він не підписаний спеціалістом, крім того, зміст протоколу, схема дорожньо-транспортної пригоди та фотознімки з місця події суперечать один одному щодо місця зіткнення та місця осипу скла і уламків автомобілів. Крім того вказала, що суд увійшов в суперечності, визнавши недопустимим доказом відеозапис огляду місця події, визнавши при цьому допустимим доказом протокол огляду місця події із приєднаними до нього фотознімками, невід`ємною частиною якого є відеозапис. Висновки судових експертів стосовно визначення місця зіткнення обох автомобілів побудовано на хибних вихідних даних, взятих із протоколу огляду місця події, а тому і висновки експертиз є недопустимими доказами.

Також вважала недопустимими доказами показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки ці свідки під час досудового розслідування не допитувались та ці докази стороні захисту в порядку ч.11 ст.290 КПК України не відкривались.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілого та його представника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судовий розгляд даного провадження місцевим судом проведено повно та всебічно. Суд першої інстанції дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази, перевірив усі обставини, що можуть мати значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, належним чином мотивований та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах. Кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною.

Так, відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється, під час ДТП автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI рухався у напрямку м.Полтава, а автомобіль DAF LF 45 у напрямку м.Київ.
В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемі до нього зафіксовано розташування автомобілів Mercedes Benz Sprinter 315 CDI та DAF LF 45, осипу скла та уламків автомобілів, розливу рідини після дорожньо-транспортної пригоди, напрямок руху кожного з них.
Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №200 від 27.04.2017 місце зіткнення автомобілів розташоване на смузі руху в напрямку до м.Київ в місці концентрації осипу уламків від автомобілів, тобто на смузі руху автомобіля DAF LF 45.

Такі висновки узгоджуються з об`єктивними даними фотознімків з місця пригоди, на яких чітко видно розташування автомобілів відносно суцільної розподільної смуги. При цьому слідова інформація плям олії, розлитої із автомобіля DAF LF 45, свідчить про те, що саме на смузі руху цього автомобіля відбулося зіткнення.
Висновком судової автотехнічної експертизи №236 від 13.05.2017 встановлено, що в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля MercedesBenz Sprinter 315 CDI ОСОБА_10 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
Що стосується дій водія ОСОБА_11 , то згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №480 від 28.09.2017, в заданій дорожній обстановці в його діях будь-яких невідповідностей в вимогами Правил дорожнього руху, що знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається. Технічна можливість попередити дану подію не залежала від односторонніх дій водія ОСОБА_11 , а визначалася діями водія ОСОБА_10 .
Отже, винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину є повністю доведеною.
Доводи захисника про невстановлення швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_10 не спростовують висновків про його винуватість з огляду на виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху.
Твердження захисника про недопустимість доказу протоколу огляду місця ДТП, схеми до нього та фототаблиці, є необґрунтованими. Вказаний протокол з додатками складений уповноваженою особою, відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 237 КПК України, схема та фототаблиця доповнюють зазначений протокол, підтверджують викладені в ньому дані та повністю узгоджуються між собою. Сама слідча дія відбувалася за участі двох понятих, як передбачено кримінальним процесуальним законом. Тому підстав для визнання їх недопустимими доказами колегія суддів не вбачає.
Відсутність в протоколі підпису спеціаліста, який не весь час був присутній під час огляду місця події і участь якого не є обов`язковою, не тягне за собою визнання даного доказу недопустимим.

Відповідно, немає підстав і для визнання недопустимими доказами висновків експертиз у даному провадженні з тих підстав, що предметом їх дослідження був протокол огляду місця події з додатками, про що стверджує захисник.

Визнання судом першої інстанції недопустимим доказом відеозапису з місця події, оскільки в протоколі огляду не зазначено про відеофіксацію даної слідчої дії, не має наслідком визнання самого протоколу недопустимим доказом.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 допитані судом у відповідності до положень ст.352 КПК України, у відкритому судовому засіданні, за участі сторін кримінального провадження, кожна з яких мала можливість ставити запитання свідкам. Необхідність у їх допиті виникла під час судового розгляду. Слідчим дані особи не допитувались, а тому порушень ст.290 КПК України щодо невідкриття стороні захисту даних доказів не допущено і підстав для визнання їх недопустимими немає.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, місцевий суд, дійшовши обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, допустив порушення положень КПК України, ухваливши обвинувальний вирок відносно померлої особи, що є недопустимим, виходячи з такого.

Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Обвинувальним вироком, за змістом ч.2 ст.373 КПК України, вирішується питання про визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до відповідальності.

Смерть особи виключає можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а тому відносно померлої особи не може бути ухвалено обвинувального вироку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Зі змісту вказаної норми закону випливає, що вирок ухвалюється лише в разі необхідності виправдання померлої особи, в іншому випадку провадження підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції із закриттям кримінального провадження в зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.05.2018 року щодо ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 13 квітня 2017 року на автомобіль DAF LF 45 з реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 13 квітня 2017 року на автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI з реєстраційним номером НОМЕР_1 .
Речові докази: автомобіль MercedesBenz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати на зберігання ОСОБА_18 до вирішення питання про оформлення спадщини на цей автомобіль, автомобіль марки DAF LF 45, реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити власнику ОСОБА_19 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4