Справа № 206/2319/18
1-кп/206/246/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні під № 0001330 внесеного до ЄРДР від 27.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,- за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Прокурор в судовому засіданні клопотав продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , оскільки строки застосування запобіжного заходу спливає 17 серпня 2018 року та ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали.
Захисник - адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, заперечував щодо продовження строку тримання під вартою, просили змінити на більш м`який, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурор не довів їх існування для тримання обвинуваченого під вартою.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов висновку, що раніше обраний запобіжний захід обвинуваченому потрібно продовжити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, раніше неодноразово судимий, що свдічить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень, знаючи про покарання, може ухилитись від суду, а отже ризики, які виправдовують тримання його під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
А також, суд приймає до уваги, що обвинувачений та його захисник належного обґрунтування про можливість запобігання встановленим/наявним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беззаперечних відомостей, що обвинувачений, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є таким, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, даних, які б свідчили про недоведеність стороною обвинувачення обставин визначених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 194 КПК України не навели, належних доказів не надали.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, визначені судом.
При цьому доводи обвинуваченого та сторони захисту про можливість уникнення наявним/встановленим раніше ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого та характер вчинення правопорушення, в якому він обвинувачується, вважає сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, заява № 25, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), у зв`язку з чим, останні є надуманими та не відповідають конкретним обставинам справи, на даному етапі провадження. Тому, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, як наслідок відмовити захиснику та обвинуваченому в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.09.2018 до 09.11.2018.
В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1