У х в а л а

Іменем України
24 липня 2018 року

м. Київ
справа № 585/1579/17
провадження № 51-2155км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 2 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2002 року ОСОБА_7 засуджено за п.п. 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 4 березня 2003 року вирок апеляційного суду залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зарахування йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII) строку попереднього ув`язнення в строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2002 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 2 червня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 2 червня 2017 року залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвали місцевого та апеляційного судів щодо нього скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що відмовивши у зарахуванні згідно з ч. 5 ст. 72 КК строку попереднього ув`язнення в строк покарання в зв`язку з тим, що його засуджено до довічного позбавлення волі, суд допустив дискримінацію за «іншою ознакою», не врахувавши при цьому рішення Європейського суду з прав людини в справі «Кліфт проти Сполученого Королівства». Вказує, що апеляційний суд належно не перевірив доводи його апеляційної скарги, не провів ретельного аналізу й оцінки всіх обставин і таким чином ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , яка просила касаційну скаргу задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Отже, суду слід з`ясувати, чи можуть бути оспорюванні ухвали судів першої та апеляційної інстанцій предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 2 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року.
Однак, згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного в постанові від 9 лютого 2017 року (справа № 5-458кс(15)16), судові рішення, ухвалені за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону № 838-VIII, не перешкоджають подальшому провадженню, а тому відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК не можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
У пункті 7 параграфа 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» зазначено, що Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.
Колегія суддів не вбачає підстав відступити від зазначеного висновку Верховного Суду України.
З огляду на те, що судові рішення щодо ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2002 року, стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК, тому вони не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню. Отже, за правилами ч. 2 ст. 424 КПК, указані судові рішення не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Таким чином, касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 2 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року щодо нього підлягає закриттю.
Водночас, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 26 жовтня 2017 року № 5-121кс(15)17 щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII до осіб, засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі, норма про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ч. 5 ст. 72 в редакції Закону № 838-VIII) підлягає застосуванню як до осіб, яких засуджено до позбавлення волі на певний строк, так і до тих, яких засуджено до довічного позбавлення волі.
Ураховуючи викладене, оскаржувані засудженим ОСОБА_7 судові рішення не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню (правовий висновок Верховного Суду України від 9 лютого 2017 року № 5-458кс(15)16), а крім того, засуджений ОСОБА_7 не позбавлений права повторно звернутися до місцевого суду з відповідним клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII, з урахуванням правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 26 жовтня 2017 року № 5-121кс(15)17.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 424, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, Суд
п о с т а н о в и в:
касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 2 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року щодо нього закрити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3