Справа № 495/4248/17
Номер провадження 1-кп/495/91/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000502за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, який має середньотехнічну освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2000 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимий, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 27.02.2016 року, приблизно об 11 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на узбіччі автодороги Р 70 «Одеса - Білгород-Дністровський - Монаші», поблизу ділянки №623 платформи «Дружба» смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, в ході сварки із потерпілим ОСОБА_8 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно здійснив декілька пострілів зі своєї мисливської рушниці ТОЗ-25 №XN НОМЕР_1 , 16 калібру, у напрямок ніг потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних ран овальної форми в області передньої і бокових поверхонь правої і лівої гомілок.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №108 від 18.04.2016, у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження множинні заживаючи рани овальної форми розмірами 0,5х0,5 см. (і рубці як наслідок заживання вказаних ран) в області передньої і бокових поверхонь правої і лівої гомілок, що виникли в результаті поранень металевими сферичними тілами, можливо в результаті пострілу з пристрою призначеного для стрільби пороховим дробовим зарядом. Заподіяння потерпілому ОСОБА_8 множинного дробового поранення нижніх кінцівок викликало у нього тривалий розлад здоров`я, більш як 21 день. В зв`язку з вищевказаним і у відповідності до п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 відносяться до категорії середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_8 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 27.02.2016 року, приблизно об 11.00 годині, він, знаходячись на узбіччі автодороги Р 70 «Одеса - Білгород-Дністровський - Монаші», поблизу ділянки № 623 платформи «Дружба» смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, в ході сварки із потерпілим ОСОБА_8 , здійснив декілька пострілів зі своєї мисливської рушниці, у напрямок ніг останнього, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме повністю в частині майнової шкоди, а в частині моральної шкоди не визнав. Крім того просив суд застосувати до нього Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року та звільнити його від покарання за ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, так як він має на утриманні неповнолітню дитину.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 27.02.2016 року, приблизно об 11 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на узбіччі автодороги Р 70 «Одеса - Білгород-Дністровський - Монаші», поблизу ділянки №623 платформи «Дружба» смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, в ході сварки здійснив декілька пострілів зі своєї мисливської рушниці, у його напрямок, в наслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних ран ніг. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 1 ст. 122 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, а саме те що він має на утриманні двох батьків пенсіонерів похилого віку, та його мати є інвалідом другої групи, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території м. Одеса, враховуючи його сімейний стан, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім того, у відповідності до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016» від 22.12.2016 року, згідно свідоцтва про народження, на час вчинення кримінального правопорушення, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , він підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, та бажає, щоб до нього була застосована амністія, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

У ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов, а саме про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди у сумі 2337,82 грн. та моральної шкоди у сумі 150 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_8 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного та досліджених доказів суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, у частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі так як потерпілим надано до суду докази в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення майнової шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 компенсацію моральної шкоди в сумі 75 000 грн., компенсацію майнової шкоди в сумі 2 337,82 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави за проведення комплексної судово-балістичної та судово-трасологічної експертизи 3521,60грн.

Речові докази: дозвіл № НОМЕР_2 виданий 12.11.2009 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на право зберігання, носіння мисливської рушниці ТОЗ 63, який був долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: ствол, ударно-спусковий механізм рушниці із серійним номером XN НОМЕР_1 ; цівка рушниці; фрагменти прикладу; дві гільзи; чохол від рушниці; патронташ з 14 патронами; патрон; гільза; серветка з плямами бурого кольору; окуляри з плямами бурого кольору; частки грунту з речовиною бурого кольору; предмети у кількості 8 штук, які були вийняті з тіла ОСОБА_8 , які були передані на зберігання в обладнане приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та на підставі санкції даної статі призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2018 року згідно ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 компенсацію моральної шкоди в сумі 75 000 грн., компенсацію майнової шкоди в сумі 2 337,82 грн. У задоволенні решти частини стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави за проведення комплексно судово-балістичної та судово-трасологічної експертизи 3521,60грн.

Речові докази: дозвіл № НОМЕР_2 виданий 12.11.2009 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на право зберігання, носіння мисливської рушниці ТОЗ 63, який був долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: ствол, ударно-спусковий механізм рушниці із серійним номером XN НОМЕР_1 ; цівка рушниці; фрагменти прикладу; дві гільзи; чохол від рушниці; патронташ з 14 патронами; патрон; гільза; серветка з плямами бурого кольору; окуляри з плямами бурого кольору; частки грунту з речовиною бурого кольору; предмети у кількості 8 штук, які були вийняті з тіла ОСОБА_8 , які були передані на зберігання в обладнане приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1