Суд
Ухвала
Іменем України
29 жовтня 2018 року
м. Київ

справа № 189/1812/17
провадження № 51- 8595 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10 вересня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строкзасуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду зскаргою на виконання ухвали Верховного Суду від 10 вересня 2018 року.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), в тому числі пункту 4, яким передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
- обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, в ухвалі Суду від 10 вересня 2018 року вказано, що відповідно до вимог ст. 438 КПК засуджений ОСОБА_4 не зазначив у скарзі, з яких саме підстав ним подана касаційна скарга на судові рішення.

Крім того, в зазначеній ухвалі Суд вказав про те, що засуджений ОСОБА_4 у скарзі посилається на необ`єктивність судового розгляду, неврахування судом суперечливих показань потерпілих щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, при цьому вважає, що сумнівні показання учасників провадження суд повинен враховувати на користь обвинуваченого на підставі чинного законодавства України, однак наведені доводи у скарзі відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Також в ухвалі зазначено, що засуджений ОСОБА_4 , вказавши у скарзі про неврахування ряду пом`якшуючих обставин при призначенні йому покарання, та що злочин він не вчиняв, при цьому не навів переконливих обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та які норми КПК чи Кримінального кодексу України порушено судом при постановленні цих рішень, з урахуванням положень статей 412, 413 КПК.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10 вересня 2018 року засуджений ОСОБА_4 подав скаргу, в якій він порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень щодо нього, але відповідно до вимог ст. 438 КПК не зазначив, з яких саме підстав ним подана касаційна скарга на судові рішення.
Крім того, у скарзі засуджений вказав про те, що свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення він зможе довести в суді першої інстанції відповідно до вимог КПК, при цьому посилається на те, що судом порушено його право на захист в частині дослідження доказів, не враховано його доводи і показання, суд врахував лише показання потерпілої, у зв`язку з чим він був обмежений довести свою невинуватість у вчиненні злочину, однак при цьому, ОСОБА_4 не зазначив належних обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та яким чином допущені порушення у провадженні щодо нього перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та які норми КПК порушено судом при постановленні цих рішень, з урахуванням положень статті 412 КПК.
У скарзі ОСОБА_4 також зазначає про неврахування судом першої інстанції при постановленні вироку пом`якшуючих покарання обставин, думки потерпілої, та врахування лише обтяжуючих покарання обставин, але при цьому не навів переконливих обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення щодо суворості призначеного покарання та в чому полягає явна несправедливість призначеного йому покарання, та які норми Кримінального кодексу України порушено судом, з урахуванням положень ст.413, 414 КПК.
На думку Суду, враховуючи наведене, засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду, в наданий Судом строк п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
На підставі п.1 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст.427 КПК України та підлягає поверненню.
При цьому, згідно з ч.4 ст.429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. Ч.3 ст.429 КПК Українипередбачене право на подання разом ізскаргою заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.

Враховуючи положення ч.7 ст. 115 КПК та керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2018 року, повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3