Справа № 466/3122/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/488/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2018 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

цією ухвалою у задоволенні клопотання начальника арештного дому ДУ «ЛВК №30» ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покарання у виді обмеження волі відмовлено.

На ухвалу суду першої інстанції засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити вищевказане клопотання.

В обґрунтування скарги покликається на те, що він став на шлях виправлення, за час відбування покарання заохочувався 3 рази, працевлаштований адміністрацією установи, відбув дві третини строку покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання за вчинення тяжкого злочину більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та відбув не менше половини строку покарання.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст 153ч. 2, 71 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.11.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 , зараховано строк попереднього ув`язення з 08.06.2016 року по 11.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язення за два дні позбавлення волі.
Згідно матеріалів клопотання, станом на час розгляду справи ОСОБА_6 відбув дві третини призначеного покарання. За період відбування покарання, засуджений три рази заохочувався адміністрацією установи. По прибутті до ДУ «ЛВК №30» працевлаштований не був.
Крім того, як вбачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та судимий: 22.03.1984 року Львівським обласним судом за ст. ст. 17, 117 ч. 4, ч. 2 КК України до 15 років позбавлення волі; 22.02.2001 року Стрийським районним судом Львівської області за ст. ст. 100, 106 ч. 2, 196 ч. 1, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 03.08.2001 року згідно з Законом України «Про амністію» від 05.07.2001 року; 28.10.2002 року Стрийським районним судом Львівської області за ст. 153 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 14 днів; 13.03.2008 року Стрийським районним судом Львівської області за ст. 128 КК України на 200 годин громадських робіт; 24.04.2012 року Стрийським районним судом Львівської області за ст. ст. 15 ч. 2, 152 ч. 2, 153 ч. 2, 70 КК України, на 7 років позбавлення волі, постановою від 16.12.2014 року невідбуту частину покарання замінено на покарання у виді обмеження волі, звільнений умовно-достроково 11.09.2015 року.
Попри те, що засуджений ОСОБА_6 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного за вироком суду, заохочувався 3 рази адміністрацією установи виконання покарання, колегія суддів вважає, що з урахуванням попередніх судимостей та вчинення ним нового умисного тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, застосування до нього раніше положень ст. ст. 81 та 82 КК України та відсутність бажання ставати на шлях виправлення у зв`язку з вчиненням нових злочинів після звільнення умовно-достроково від відбування покарання, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покарання у виді обмеження волі, і постановив своє рішення з дотриманням вимог закону, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2018 року про відмову у задоволенні клопотання начальника арештного дому ДУ «ЛВК №30» ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покарання у виді обмеження волі, залишити без змін.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4