Справа № 352/344/18
Провадження № 1-кп/352/139/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на час вчинення злочину солдата, який проходив військову службу за контрактом на посаді номера обслуги 1 зенітного артилерійського розрахунку зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , судимого 20.04.2017 р. Герцаївським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочин скоєно за наступних обставин.

30 березня 2016 року ОСОБА_4 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 про проходження військової служби на строк 3 (три) роки. Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23.05.2016 р. № 114-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 1 зенітного артилерійського розрахунку зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 02.06.2016 № 154 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також у ст.1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

20 грудня 2016 року о 09 год. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання у с. Банчени Герцаївського району Чернівецької області, де проводив час на власний розсуд.

03 січня 2017 року о 09 год. солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненому і пояснив, що дійсно 20 грудня 2016 р. він без поважних причин не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання у с. Банчени Герцаївського району Чернівецької області; до військової частини він з`явився зранку 03 січня 2017 р. У скоєному щиро розкаявся.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.

Таким чином, суд дійшов висновку, що неправомірні дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, оскільки він, проходячи військову службу за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що на час вчинення даного злочину обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання і за місцем служби характеризується негативно, походить з багатодітної сім`ї. Суд враховує обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття обвинуваченого, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.407 КК України, так як вказане покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Встановлено, що вказаний злочин обвинувачений вчинив до постановлення вироку Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.04.2017 р., що набрав законної сили 23.05.2017 р., згідно якого ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Оскільки за вироком Герцаївського районного суду обвинуваченого засуджено до позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, а за даним вироком суд обирає йому покарання у виді реального позбавлення волі, у відповідності з вимогами абзацу другого п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами і доповненнями) застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається; за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Під час постановлення вироку в даному кримінальному провадженні суд враховує, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у рамках іншого кримінального провадження, судовий розгляд якого проводиться Тисменицьким районним судом, у рамках якого обвинуваченому буде зараховуватись строк попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вказаний вирок підлягає виконанню окремо від вироку Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.04.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з часу проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Головуюча ОСОБА_1