Номер провадження 1-кп/754/454/18
Справа№754/2529/18
Вирок
Іменем України
20 квітня 2018 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження № 0000262 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирне Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,
про обвинувачення за ч.1 ст. 408 КК України,
за участі сторони обвинувачення - прокурора - ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р., затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1126-VII від 17.03.2014 р., відповідно до ст. 106 ч. 1 п.п. 1, 17, 20 ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-VII від 21.10.1993 р. оголошено проведення, зокрема на території Одеської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-VII від 06.12.1991 р. та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-VII від 21.10.1993 р. особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
29.04.2013 року ОСОБА_3 на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Військово-Морських Силах Збройних Сил України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 53-КС від 29.04.2013 року (по особовому складу) став проходити у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді мінера відділення протичовного озброєння мінно-торпедної команди мінно-торпедної бойової частини, а наказом командира цієї ж частини № НОМЕР_4 від 19.12.2013 р., відповідно до ст. 26 ч. 6 п. «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) переведений на становище військовослужбовця строкової служби у військовому званні матроса.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р., з 29.04.2013 р. ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, крім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройнох Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р., та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України № 155-XIV від 24.03.1999 р., які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і чесно, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В кінці березня 2014 року, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_3 став на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р., вирішив самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 22.03.2014 р. біля 10 год. самовільно без дозволу командування залишив військову частин НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вжив жодних заходів для явки у вказану військову частину, звернення до правоохоронних органів або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
30.01.2018 р. біля 14 год., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
ОСОБА_3 визнаєтьсявинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, а саме, у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби.
ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, покаявся і показав, що 29.04.2013 року він уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Військово-Морських Силах Збройних Сил України, яку став проходити у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 в Криму на посаді мінера. В грудні 2013 р. у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту був переведений на строкову службу. В березні 2014 р. у зв"язку з захопленням Криму він самовільно без дозволу командування залишив військову частину і направився до місця свого проживання в с. Пенькове Бобринецького району Кіровоградської області. В січні 2018 р. він прибув до військомату, оскільки хотів продовжити службу.
З урахуванням відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 408 КК України, оскільки він вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який не судимий, характеризується позитивно, наведену пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий -