Провадження №: 1-кс/752/6551/18
У Х В А Л А

15.08.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва внесене в кримінальному провадженні № 0011251 прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2016 року за № 0011251, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України.
13.03.2018 року прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту: на частку в статутному капіталі ТОВ «Прайд Систем» у розмірі 93,75% статутного капіталу, номінальна вартість якої становить 1920000,00 грн., що належить ТОВ «Аспект Ріелтс»; на частку в статутному капіталі ТОВ «Аспект Ріелтс» у розмірі 100,00% статутного капіталу, номінальна вартість якої становить 3 993555,40 грн., що належить на праві власності ОСОБА_4 ; на частку в статутному капіталі ТОВ «Рент-трейд» у розмірі 70,00% статутного капіталу, номінальна вартість якої становить 43 600,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_4 ; на частку в статутному капіталі ТОВ «Рент-трейд» у розмірі 10,00% статутного капіталу, номінальна вартість якої становить 5450,00 грн., що належить ТОВ «Новий реєстр», з метою запобігання подальшого відчуження та уникнення настання інших наслідків, які можуть перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, з метою встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
В судове засідання ніхто не з`явився, прокурор подав заяву з проханням розглядати клопотання у його відсутність.
Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання про арешт майна, подане прокурором, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з п. 7 ч. 2 та ч. 1 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.
Так, загальні правила застосування будь-якого із заходів забезпечення кримінального провадження встановлені статтею 132 КПК України.
Разом з цим, частиною 2 статті 171 КПК України встановлено, що в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Положенням ч. 3 ст. 170 КПК України дозволяється накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів лише на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України закріплено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Дослідивши матеріали клопотання та враховуючи, що в матеріалах клопотання відсутнє обгрунтування необхідності арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 - 173 КПК України , слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: