Справа № 175/1408/18
Провадження № 1-кп/175/98/18
Вирок

Іменем України

01 листопада 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

а також потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000815 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з середньою спеціальною освітою, вдівця, працюючого в Інституті геотехнічної механіки імені М.С. Полякова НАНУ, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

30 березня 2018 року приблизно о 13.15 годині ОСОБА_6 , керуючи приналежним Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова НАНУ технічно справним автомобілем «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Новій у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області зі сторони м. Підгородне у напрямку вул. Донецьке шосе м. Дніпра.

Під час руху він, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та в районі будинку АДРЕСА_2 допустив наїзд на зрізане дерево.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми кінцівок: закритого уламкового перелому правої плечової кістки у верхній та середній третині зі зміщенням уламків, трьох синців на передньо-внутрішній поверхні правого стегна в середній третині та на передньо-внутрішній поверхні правої та лівої гомілки в середній третині, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди послужили дії водія ОСОБА_7 , який грубо порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, який встановлює: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Невиконання водієм ОСОБА_8 цих вимог Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки іншої професії не має та у такому разі втратить можливість працювати за фахом і відшкодовувати потерпілому завдані збитки. Цивільний позов ОСОБА_10 визнав повність, але вказав, що вимоги є завищеними.
Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що 30.03.2018 року він у якості пасажира рухався на службовому автомобілі «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 у напрямку вул. Донецьке шосе. Приблизно о 13.15 годині обвинувачений вирішив обігнати інший транспортний засіб і одразу після маневру не впорався з керуванням, внаслідок чого в районі АЗС у смт. Слобожанське виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пеньок від спиляного дерева. Від удару транспортний засіб перевернувся. Одразу після ДТП він на таксі поїхав до лікарні. Просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь 55367,76 грн. матеріальної шкоди та 55000 грн. моральної шкоди. Також при призначенні покарання просить враховувати, що обвинувачений залишив місце ДТП і не був присутнім при огляді цього місця, не приймав жодних дій по відшкодуванню завданої злочином шкоди, а тому просить позбавити ОСОБА_7 права керування транспортними засобами.

Матеріалами кримінального провадження № 0000815, а саме:

- рапортом слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 без дати, зареєстрованим 30.03.2018 року під № 8636 у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, із якого убачається, що в районі будинку № 60 по вул. Новій у смт. Слобожанське водій автомобіля «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на пеньок, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження (аркуш судового провадження 61 (далі а.с.п.);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2018 року, схемою та фото-таблицею до нього, із яких убачається, що ДТП відбулася на узбіччі неподалік буд. № 60 по вул. Новій у смт. Слобожанське. На момент огляду, з 16.30 години до 17.00 години, за участю понятих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 установлено, що дорожнє покриття у двох напрямках зволожене та чисте. При огляді зафіксовані розташування пеньків, сліди гальмування та осип уламків автомобіля (а.с.п.62-70);

- довідкою Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні без дати № 1279, з якої убачається, що ОСОБА_14 з тілесними ушкодженнями госпіталізований у травматологічне відділення № 2 цієї лікарні (а.с.п.71);

- протоколом огляду транспортного засобу від 30.03.2018 року та фото-таблицею для нього, з яких убачається, що по вул. Сімферопольській, 2а у м. Дніпрі у присутності ОСОБА_7 , понятих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 оглянутий автомобіль «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким під час ДТП 30.03.2018 року керував ОСОБА_17 . На момент огляду зафіксовані пошкодження переднього бамперу, капоту, обох фар, лобового скла, даху, 4-х дверей і переднього правого крила (а.с.п.72-76);

- висновком експерта № 1060е від 12-13 квітня 2018 року та схематичним зображенням ушкоджень до нього, з яких убачається, що у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми кінцівок: закритого уламкового перелому правої плечової кістки у верхній та середній третині зі зміщенням уламків, трьох синців на передньо-внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, на передньо-внутрішній поверхні правої та лівої гомілки в середній третині. За своїм характером ці тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Виявлені ушкодження виникли незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли зі значною силою переважно в область правої верхньої кінцівки, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди (а.с.п.80-84);

- висновком експерта № 5/10.1/271 від 17.04.2018 року, з якого убачається, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Його дії, при заданому механізмі події, не відповідали вимогам вказаного пункту ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому їх виконати (а.с.п.87-88);

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 01.04.2011 року, з якого убачається, що автомобіль «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, належить на праві власності Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова Національної академії наук України (а.к.п.91);

- протоколом додаткового огляду місця події від 17.10.2018 року, схемою, фото-таблицею та викопіровкою з топографічної карти до нього, із яких убачається, що в цей день з 08.30 години до 09.10 години у присутності понятих ОСОБА_18 і ОСОБА_19 на виконання судового доручення було оглянуто місце ДТП, яке територіально знаходиться в межах смт. Слобожанське (а.с.п.110-118);

- речовим доказом - автомобілем «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.п.77,78).

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 20 квітня 2018 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , і його необережні дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_7 : раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, працює та позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, враховуючи обставини справи і особу ОСОБА_7 , який вчинив з необережності злочин, віднесений ч.3 ст.12 КК України до категорії невеликої тяжкості, суд вважає за необхідне призначити основне покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із застосуванням ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Посилання прокурора у судових дебатах на необхідність призначення покарання у виді 3 років позбавлення волі, суд вважає помилковим, оскільки санкція ч.1 ст.286 КК України не передбачає такого виду покарання.

Обговорюючи питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи із наслідків і обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також позиції потерпілого, який наполягав на такому покаранні, суд вважає необхідним призначити зазначене додаткове покарання у межах строку, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України.

У зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для незастосування цього виду додаткового покарання, про що у судових дебатах просив прокурор.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_14 заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його корить 55367,76 грн. матеріальної шкоди і 55000 грн. моральної шкоди.

Під час судового розгляду потерпілий свій цивільний позов не уточнював і просив задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши надані докази на обґрунтування позову, суд вважає його не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Також відповідно до роз`яснень, які містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями), визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 01.04.2011 року, автомобіль «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, належить на праві власності Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова НАНУ.

Обвинувачений ОСОБА_6 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Інститутом геотехнічної механіки імені М.С. Полякова НАНУ і виконував свої трудові обов`язки, про що у суді підтвердив особисто потерпілий.
Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст.1172, ч.2 ст.1187 ЦК України, відповідальність за завдану ОСОБА_8 матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 несе Інститут геотехнічної механіки імені М.С. Полякова НАНУ.
З огляду на ці обставини, не входячи в обговорення обґрунтованості та доведеності позову, суд приходить до висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Той факт, що обвинувачений визнав позов, не дає суду підстави для його задоволення.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи № 5/10.1/271 від 17.04.2018 року, які складають 1144 грн., що підтверджується довідкою експертної установи МВС України (а.с.п.86).

Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речового доказу суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді обмеження волі строком 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

У задоволенні позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що з аналогічним позовом він має право звернутися до Інституту геотехнічної механіки імені М.С. Полякова Національної академії наук України.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) 1144 грн. на користь держави (одержувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра Дніпропетровської області, номер рахунку 0004, МФО - 805012, , найменування установи банку - ГУДКСУ в Дніпропетровській області, призначення платежу за експертизу № 5/10.1/271 від 17 квітня 2018 року).

Автомобіль «ВАЗ-0-22» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 по розписці від 10 квітня 2018 року, - після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова Національної академії наук України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1