Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/638/18
Провадження № 1-кс/499/213/18
У Х В А Л А

Іменем України

"03" вересня 2018 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000082 від 15.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заявив судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_4 відвід у кримінальному провадженні №0000082 від 15.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні заяви та свою заяву обґрунтовує тим, що 29.05.2018 відповідно до постанови суду по адміністративній справі №499/466/18 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Розгляд адміністративної справи здійснював суддя ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України, однією із обставин, що виключає участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як вбачається із заяви та посилань прокурора іншою обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є та обставина, що суддя ОСОБА_4 розглядав справу про притягнення до адміністративної відповідальності справі ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд заслухавши доводи прокурора, дослідивши дану заяву приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення відводу.
Суддя ОСОБА_4 , якому заявлено відвід у судове засідання не з`явився, пояснень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частиною 1 статті 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засіданні зобов`язані заявити самовідвід. Відповідно до ч.2 ст.80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При тлумаченні змісту поняття «інші підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка особи може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (див. рішення у справі : «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п. 48).

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У заяві прокурора про відвід судді ОСОБА_4 не наведено конкретних фактів, які б викликали сумнів у його необ`єктивності чи неупередженості. Також прокурором не надано доказу, щодо розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності справі ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та причинного зв`язку щодо розгляду даної справи та неупередженості судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що заява про відвід судді не є вмотивованою, оскільки не містить достатніх, належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені ст.75 КПК України, крім того не встановлено інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 , а тому у її задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 80 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000082 від 15.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1