Порядковий № 1-кп/756/874/17
В И Р О К
Іменем України
10 листопада 2017 року Оболонський районний суд м.Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007212 від 01.08.2017 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишаки Хорольського району Полтавської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, раніше судимого:
1) 29.06.2004 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
2) 24.02.2005 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;
3) 29.07.2007 року Лубенським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
4) 28.11.2007 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 309, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
5) 09.12.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 186, 395 KK України до 4 років позбавлення волі; 09.10.2015 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
01.08.2017 року приблизно о 18 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 10-Б, підійшов до кіоску, на вітрині якого знаходились мобільні телефони, та попросив працівника кіоску ОСОБА_6 показати йому мобільний телефон марки «NOKIA LUMIA 720» чорного кольору. Отримавши від ОСОБА_6 вказаний мобільний телефон, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «NOKIA LUMIA 720», вартість якого складала 600 гривень та який знаходився на вітрині кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та який перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ФОП « ОСОБА_7 »).

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, бажаючи збагатитись за чужий рахунок, ОСОБА_3 , перебуваючи за вказаною вище адресою, в той же час того ж дня разом з вищевказаним телефоном почав втікати та отримав при цьому можливість ним розпорядитись на власний розсуд.

Працівник кіоску почав переслідування ОСОБА_3 та, побачивши по дорозі працівника поліції та військовослужбовців національної гвардії, повідомив їм про даний факт. Того ж дня, приблизно о 18 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 був затриманий працівником поліції та військовослужбовцями Національної гвардії України.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 (ФОП « ОСОБА_7 ») заподіяно майнової шкоди на загальну суму 600 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, викладені вище щодо часу, місця, способу та мети вчинення ним відкритого викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_7 . Так, останній вказав, що дійсно 01.08.2017 року приблизно о 18 год. 20 хв. Він, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 10-Б, підійшов до кіоску, на вітрині якого знаходились мобільні телефони, та попросив працівника кіоску показати йому мобільний телефон марки «NOKIA» чорного кольору. Отримавши від продавця вказаний мобільний телефон, він почав тікати, оскільки хотів залишити його собі для власних потреб, однак був затриманий працівником поліції та військовослужбовцями Національної гвардії України, які його наздогнали та викликали слідчо-оперативну групу.

ОСОБА_3 про вчинене дуже шкодує, просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується формально позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має дітей. ОСОБА_3 був раніше неодноразово судимий до позбавлення волі, зокрема, за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності, востаннє вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 09.12.2011 року за ч. 2 ст. 186, 395 КК України до 4 років позбавлення волі, 09.10.2015 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання. Однак, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість обвинувачений на шлях виправлення не став, та повторно вчинив той же самий злочин.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.ст. 66-67 КК України. При цьому суд не знаходить підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки перевиховання та виправлення обвинуваченого наразі не можливі без відбування ним призначеного покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому слід зарахувати в строк покарання строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, починаючи з 03 серпня 2017 року по день ухвалення вироку.
Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» у період з 03 серпня 2017 року по 10 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - з дня вручення йому копії вироку у той же строк.
Суддя ОСОБА_1