АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5750/16-к Номер провадження 11-кп/786/245/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002126 від 02.06.2016 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджений:

-за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання в виді чотирьох років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів в сумі 351,84 грн.

Вирішено долю речових доказів.
Зі змісту апеляційної скарги захисника, із внесеними змінами, вбачається, що він не згодний з вироком суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, яке вважає надто суворим. Апелянт вважає, що суд не в повній мірі врахував дані щодо особи обвинуваченого який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, намагається соціально адаптуватися в громадянському суспільстві, зокрема, працевлаштуватися на постійне місце роботи. Апелянт наголошує на тому, що у вироку суд послався на наявність у ОСОБА_9 кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. В той же час вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання, застосувавши до нього положення ст.69 КК України.
Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.
Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив ряд корисливих злочинів за таких обставин.

02.06.2016 року близько 04 год. 45 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на літній площадці кафе «Аміго», що розташоване по вул. Грушевського, 2Б в м. Полтава, діючи повторно, умисно, шляхом вільного доступу зі столу, що розташований на площадці, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung J 5», вартістю 4000 грн., в чохлі - бампері, з надписом «Motomo», вартістю 80 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператору «МТС», без вартості, з грошовими коштами на рахунку в сумі 50 грн., та сім-карта мобільного оператору «Київстар», без вартості, з грошовими коштами на рахунку в сумі 50 грн., та флеш-картою пам`яті на 16 Gb, вартістю 250 грн., що належать потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4430 грн.

03.06.2016 року близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на одній із платформ «Автовокзал-Полтава», що розташована по вул. Великотирнівська, 7 в м. Полтава, діючи повторно, умисно, шляхом вільного доступу із рейсового автобусу за маршрутом «Харків - Хмельницький», що зупинився на автовокзалі, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме: ноутбук марки «Lenovo В 590», із сумкою для ноутбуку, чорного кольору, у комплекті вартістю 6750 грн., в якій також знаходилися документи: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , без вартості, залікова книжка, трудова книжка, посвідчення про прописку до призовної дільниці на ім`я ОСОБА_11 , перепустка в бібліотеку, без вартості, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 6750 грн.

14.06.2016 року близько 02 год. 20 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на одній із платформ «Автовокзал-Полтава», що розташована по вул. Великотирнівська, 7 в м. Полтава, діючи повторно, умисно, шляхом вільного доступу із рейсового автобусу за маршрутом «Чернігів - Харків», що зупинився на автовокзалі, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: ноутбук марки «Acer El - 571», із зарядним пристроєм та сумкою для ноутбуку, чорного кольору, у комплекті, вартістю 5040 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

19.06.2016 року близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «23 Вересня», що розташована по вул. І.Мазепи, 37 в м. Полтаві, діючи повторно, умисно, шляхом вільного доступу, протягнувши руку до сумки, намагався таємно викрасти гаманець, однак, будучи поміченим потерпілим ОСОБА_13 , шляхом ривка намагався заволодіти сумкою потерпілого ОСОБА_13 , внаслідок чого з сумки потерпілого випав гаманець, чорного кольору вартістю 170 грн., в якому знаходилися грошові кошти в загальній сумі 200 грн. та банківська картка ПАТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_13 , без вартості, який ОСОБА_9 відкрито шляхом підняття із землі підібрав. Після цього ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника ОСОБА_7 , який уточнив свої апеляційні вимоги та просив пом`якшити призначене ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України; обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу захисника з урахуванням внесених до неї змін; заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається зі змісту вироку, суд дотримався цих вимог закону.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчинені злочинів, за які він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Дії ОСОБА_9 кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання за кожне кримінальне правопорушення із сукупності, суд першої інстанції, виходячи із вимог ст. 65 КК України, урахував: характер і ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого який має не зняті та непогашені судимості та нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, де відбував покарання за аналогічні злочини. Обставинами, які пом`якшують покарання винного, суд визнав щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі. Належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, тим самим виключивши можливість призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України. При цьому, суд призначив ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.186 КК України та повністю поглинув ним менш суворе покарання, призначене за ч.2 ст.185 КК України.

Перевіряючи апеляційні вимоги захисника щодо можливості пом`якшення призначеного судом покарання, з підстав наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення.

Так, матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних про те, що ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітню дитину та намагався працевлаштуватися. Інших даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та могли бути підставою для застосування до ОСОБА_9 ст.69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України судом не встановлено.

Не встановлено таких обставин і під час апеляційного перегляду вироку суду.

Отже, з урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому менш суворого покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ті обставини, на які посилається апелянт, були враховані судом першої інстанції, а призначене ОСОБА_9 покарання у повній відповідає вимогам статей 50,65,70 КК України.

В цьому кримінальному провадженні запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили обраний судом 10.11.2016 року. Відтак, цей строк, у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, як строк попереднього ув`язнення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 10.11.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І :
ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16