Справа № 405/5961/16-к
УХВАЛА
30 листопада 2017 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004947 від 16.04.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 18 жовтня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено термін перебування під вартою на шістдесят днів до 16 грудня 2017 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки такий термін спливає 16.12.2017 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, оскільки існують ризики кримінального провадження, які полягають у тому, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, що може бути ризиком ухилення від суду. За таких підстав прокурор вважає, що ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений та його адвокат заперечили проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Так, адвокатом зазначено, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою. За таких обставин адвокат та обвинувачений вважають, що до обвинуваченого ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката та обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я та майновий стан. Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення злочину проти життя і здоров`я особи, що є ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення. Також судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений до затримання не працював та не має сталих соціальних зв`язків. Разом з цим, судом взято до уваги, що по справі не допитані всі свідки. За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик продовжити злочинну діяльність і скритись від суду. Крім цього, судом взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини із застосуванням насильства до потерпілих.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 28 січня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 28 січня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головоючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3