05 жовтня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 101 200 004 07, у якому
гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Грозний Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, чеченець, з середньою освітою, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, експедитор ТОВ «Флагман», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 ,
-засуджений 30.03.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
-Солом`янським РУ ГУ НП у м. Києві 22.02.2017 притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 189, ч.2 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України;
підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України,
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що 23.04.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України, що скоєні за таких обставин.
ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 21.04.2017 діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території ТОВ «АнторЕкспор» за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Центральна, 224-Б, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , заволоділи автомобілем «Volkswagen PassatB5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілем «Volkswagen Transporter T5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди у великому розмірі.
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_6 спільно з вказаними особами шляхом застосування до потерпілого насильства, заволоділи також 69 мішками кормової суміші на загальну суму 24 150 грн.
Рішенням слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 24.04.2017 до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжений до 09.10.2017.

Постановою заступника прокурора Київської області від 08.08.2017 строк досудового розслідування продовжений до шести місяців, тобто до 23.10.2017.

На переконання слідчого, раніше встановлені ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися.

З огляду на неможливість завершити розслідування, з метою проведення слідчих та процесуальних дій прокурор просила продовжити строк тримання підозрюваного під вартою у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали, що оголошена підозра не необґрунтована та зазначені стороною обвинувачення ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_6 недоведеними. Крім того, просили врахувати тривалий строк перебування підозрюваного під вартою та наполягали на застосуванні до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Наведене гарантія закріплена також у ст. 29 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав та свобод особи визначені кримінальним процесуальним законодавством, який статтею ст. 199 КПК покладає на слідчого суддю обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи, що з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, у вказаному вище рішенні ЄСПЛ зауважив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України.

Водночас, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що обґрунтованість підозри не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу та продовження його строку.
Так, у рішеннях «Тірон проти Румунії», «Смірнов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що прецедентне право Конвенції сформувало чотири основні причини продовження строку триманні під вартою: ризик, що підозрюваний не прибуде до суду; ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя; вчинить інше кримінальне право рушення та буде причиною суспільного безладу.
Викладене покладає на слідчого суддю обов`язок під час розгляду клопотання про продовження строку тримання особи під вартою встановити наявність наведених ЄСПЛ ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного.
Згідно з ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 24.04.2017 ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнана можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Крім того, відповідно до рішення «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що про реальне існування вказаного вище ризику свідчить те, що ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, що суттєво полегшує йому можливість покинути територію України.

Наявність у підозрюваного непрацездатних утриманців, хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, однак повністю його не виключає.

Крім того, обставини вчинення інкримінованих злочинів свідчать про антисоціальну спрямованість підозрюваного, що надає підстави для негативної оцінки його моральних якостей та підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Також, приймаючи до уваги, що підозрюваний підозрюється у вчиненні злочинів у період іспитового строку, а також те, що останні вчинені з корисливих мотивів, ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є достатньо високим.

У той же час, слідчий суддя вважає не доведеним ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки, враховуючи тривалий строк досудового, органом досудового розслідування проведені слідчі дії, спрямовані на мінімізацію вказаного ризику.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора, у подальшому необхідно отримати висновки призначених судових експертиз, за наявності підстав змінити раніше оголошену підозру, ознайомити підозрюваного та його захисника з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Частиною 3 статті 197 КПК передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що постановою заступника прокурора Київської області від 08.08.2017 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до 23.10.2017, саме в цих часових межах можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК слідчий суддя вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки злочини, за якими підозрюється ОСОБА_6 , вчинені із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою по 23 жовтня 2017 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1