Справа № 362/5023/17
Провадження № 1-кс/362/1013/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання заступника начальника СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

26.09.2017 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресо: АДРЕСА_2 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Васильківським МВ ГУМВС України в Київській області 04.12.1999 р.).

Клопотання мотивовано наступним.

В провадженні СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 15.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, 14.04.2017 р. до Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшла заява голови правління ОСББ «Благодать» ОСОБА_6 щодо використання завідомо підроблених документів, при оформлені права власності на квартири у будинку АДРЕСА_3 .

Допитаний в якості свідка заступник голови правління ОСББ «Благодать» ОСОБА_7 зазначив, що будівництво та введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , здійснювало ВАТ «ПРОМИСЛОВО - БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «АНТАРЕС».

Після введення в експлуатацію, будинок був переданий на баланс (утримання) ТОВ «ВЗХ-СТАР».

29.09.2016 за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. 1-го Травня, 12/1, зареєстровано юридичну особу - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЛАГОДАТ.» (запис в державному реєстрі 1 356 102 0000 004484).

На момент створення ОСББ «.БЛАГОДАТЬ.» відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 , було зареєстровано 159 житлових приміщень зі статусом квартири.

В грудні 2016 року згідно акту приймання-передачі, з балансу ТОВ «ВЗХ-СТАР» на баланс ОСББ «.БЛАГОДАТЬ.» прийнятий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , в якому 16 поверхів в кількості 159 квартир, а також допоміжні приміщення (підвали, горища тощо, - де розміщено технічне обладнання), які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування власників будинку.

В лютому 2017 року до Правління ОСББ «.БЛАГОДАТЬ.» надійшли заяви від фізичних осіб так званих власників квартир за АДРЕСА_5 ;162 ОСОБА_8 , №№ НОМЕР_3 ;163 ОСОБА_9 , №№ НОМЕР_4 ; 168 ОСОБА_10 , №№ НОМЕР_5 ;165 ОСОБА_11 , № 167 ОСОБА_5 про свої права та вступ до Об`єднання.

Для підтвердження своїх прав на частину будинку, вищевказані особи надали копії витягів із Державного реєстру про реєстрацію прав власності на квартири АДРЕСА_6 .

Опираючись на отриману від ТОВ «ВЗХ-СТАР» проектно-будівельну документацію, технічний паспорт будинку, Сертифікат відповідності від 22 лютого 2011 року № 00001936, виданий Інспекцією ДАБК у Київській області, а також акт приймання-передачі житлового будинку на баланс ОСББ «.БЛАГОДАТЬ.», - констатуємо незаперечний факт, про відсутність квартир: АДРЕСА_5 ;162 ОСОБА_8 , №№ НОМЕР_3 ;163 ОСОБА_9 , №№ НОМЕР_4 ;168 ОСОБА_10 , №№ НОМЕР_5 ;165 ОСОБА_11 , № 167 ОСОБА_5 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказані обставини можуть свідчити про заволодіння групою осіб за попередньою змовою шляхом використання підроблених документів частиною житлового будинку (горища) за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 97591984 від 18.09.2017:
02.12.2016 о 17:22:24 приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 на замовлення ОСОБА_10 , на підставі договору купівлі-продажу, майнових (речових) прав на квартиру, серія та номер: 1887/07, виданий 06.08.2007, видавник: ВАТ «Промислово-будівельна група «Антарес» та ОСОБА_10 ; акт приймання - передачі, серія та номер б/н, виданий 16.08.2007, видавник: укладений між ВАТ «Промислово-будівельна група «Антарес» та ОСОБА_10 ; додаток до договору купівлі-продажу, серія та номер: 1, виданий 06.08.2007, видавник: укладений між ВАТ «Промислово-будівельна група «Антарес» та ОСОБА_10 ; додаток до договору купівлі-продажу, серія та номер: 2, виданий 01.06.2011, видавник: укладений між ВАТ «Промислово-будівельна група «Антарес» та ОСОБА_10 ; акт готовності об`єкта, серія та номер: 1936, виданий 21.02.2011, видавник: затверджений комісією;сертифікат відповідності, серія та номер: 00001936, виданий 22.02.2011, видавник: Інспекція ДАБК у Київській області - здійснила державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32531092 від 24.11.2016 13:40:36.
Так, відповідно до вказаного витягу, ОСОБА_5 »відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 842, виданого 02.12.2016, видавник: приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер 32700020 від 02.12.2016 17:38:20) є власником однокімнатної квартири, загальною площею 48,7 кв.м., житлова площа 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 .
Враховуючи, що теперішній власник квартири ОСОБА_5 може її реалізувати (продати, подарувати, закласти та інше), що призведе у неможливості повернення законному власнику, виникла необхідність у накладені на неї арешту.
Враховуючи, що не застосування арешту може призвести до подальшої реалізації чи переоформлення права власності на майно, а також унеможливить відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, завданої неправомірними діями, є необхідність застосувати заборону на відчуження майна та заборону розпорядження вказаним майном, у зв`язку з чим слідчий і звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Слідчий суддя на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без участі власників майна, оскільки їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду зазначеного клопотання.

Заслухавши слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, вивчивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Підстави та порядок накладення арешту його скасування під час кримінального провадження регулюються главою 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ст. 96-1 КК України - спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вирішуючи питання про накладення арешту на майно необхідно керуватися вимогами КПК України щодо порядку накладення арешту на майно в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18.02.2016р., яким, зокрема, в ст. 96-1 КК України визначено поняття спеціальної конфіскації, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також конкретно визначених законом кримінальних правопорушень.

За таких обставин, у зв`язку із внесеними зазначеним Законом змінами в КК України та КПК України за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуванх мінімумів доходів громадян (в тому числі інкриміновані у даному кримінальному провадженні ч. 1 ст. 358 КК ), крім додаткової міри покарання у виді конфіскації майна у разі засудження особи за вчинення кримінального правопорушення може бути застосована спеціальна конфіскація майна.

При цьому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції Закону № 772-VIII від 10.11.2015р.) щодо майна третіх осіб, на яке може бути накладено арешт, кореспондується вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.) щодо накладення арешту на майно, яке підлягає спеціальній конфіскації.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.) у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Статтею 64-2 КПК України, яка внесена в КПК України Законом України № 1019-VIII від 18.02.2016р., встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним п. 2 ч. 2 ст. 170, та ч. 4 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.), закон пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та за наявності достатніх підстав вважати, що таке майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Таким чином, приходжу до переконання, що зазначене нерухоме майно одержане внаслідок вчинення злочину та відповідає критеріям, визначеним положеннями ст. 96-2 Кримінального кодексу України, і може слугувати забезпеченню цивільного позову.

Більш того, у даному кримінальному провадженні на даний час існують вагомі докази, які приведені в поясненнях слідчого та прокурора в судовому засіданні, що зазначене нерухоме майно, має відношення до кримінального провадження, і, таким чином існують розумні підозри вважати, що це майно відповідає критеріям ст. 96-2 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 159-166, 170, 172, 173,376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресо: АДРЕСА_2 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Васильківським МВ ГУМВС України в Київській області 04.12.1999 р.).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим та прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Київської області.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1