У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке 04.10.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347, за фактом зловживання службовими особами Закарпатської митниці ДФС службовим становищем під час розгляду справ про порушення митних правил та прийняття рішення про конфіскацію вилученого майна (транспортних засобів) в дохід держави.

Так, зокрема, відповідно до наявної у матеріалах кримінального провадження заяви адвоката ОСОБА_4 вбачається, що службові особи Закарпатської митниці ДФС затримали автомобіль марки Honda Accord, на водія вказаного автомобіля ОСОБА_5 склали протокол про порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України.

В ході митного оформлення (зокрема митного огляду із залучення експерта) було встановлено, що автомобіль марки Honda Accord 2.4 був з підробленим vin-кодом (нанесеним кустарним способом на кузов НОМЕР_1 ), справжній vin-код - НОМЕР_2 .

Із заяви про злочин вбачається, що власником вказаного автомобіля є іноземне підприємство страхова компанія HUK-COBURG і що автомобіль був викрадений, про що службові особи Закарпатської митниці ДФСбули обізнані.

Будучи обізнаними про викрадення автомобіля марки Honda Accord 2.4 vin-код НОМЕР_2 заходів з повернення вказаного автомобіля власнику не вжито.

Також встановлено, що протокол про порушення митних правил стосовно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 483 МК України був скерований до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду.

Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за результатами розгляду справи №308/8925/16-п за вказаним протоколом про ПМП стосовно ОСОБА_5 , винесено постанову від 14.09.2016, згідно з якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності, а вказаний автомобіль вирішено конфіскувати на користь держави.

В подальшому, на підставі вказаного рішення суду автомобіль марки Honda Accord 2.4 vin-код НОМЕР_2 Закарпатською митницею ДФС передано до Ужгородського МВ ДВС ГУЮ у Закарпатській області.

Встановлено, що на даний час автомобіль марки Honda Accord 2.4 vin-код НОМЕР_2 перебуває у володінні ДП «СЕТАМ» (відповідно до акту прийому-передачі майна № 2 від 13.02.2017), фактично знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. О.Блистіва, 20 Закарпатської області і стосовно нього застосовуються процедури проведення електронних торгів у межах виконавчого провадження.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи встановлені вище обставини поводження з вказаним автомобілем (застосування процедур з реалізації) незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності та утруднить чи унеможливить доказування у провадженні.

Слідчий у судовому засідання клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Вислухавши прокурора, вивчивши клопотання та копії доданих до нього матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З матеріалів доданих до клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 не доведено суду належними доказами, що вказаний автомобіль марки Honda Accord 2.4 vin-код НОМЕР_2 , було вилучено на законних підставах, так як такий взагалі не вилучався органом досудового розслідування, тому суд не вбачає підстав для накладення арешту на нього саме з цієї підстави, через що слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 , про арешт автомобіля марки Honda Accord 2.4 vin-код НОМЕР_2 - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1