АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №635/5791/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1201/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
10 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Харківського районного суду Харківської області від 07.12.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мінськ республіки Білорусь, громадянин України, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-12.05.2016р. Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
засуджений за ч.3 ст.185 до 3(трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 12.05.2016р., покарання 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.124 КК України.
Згідно вироку, 05.09.2017р. близько 04год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перелізли через паркан і, опинившись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , підійшли до дверей гаражного приміщення та за допомогою лому, який заздалегідь ОСОБА_8 узяв із собою, зламали двері гаражу, звідки таємно здійснили крадіжку майна, яке належить ОСОБА_9 : ударного дриля «Smart» «SRH-9004» MODEL: «SRH-9004» вартістю 831грн. 04коп., набору в повній комплектації шуруповерту «РИТМ» ДА-18-2 МА, з двома акумуляторами до шуруповерту та зарядним пристроєм вартістю 799грн. 80коп., зварювального апарата «COLONOO» MMA-250 у комплекті з двома клемами (кабелями) вартістю 1250грн., а також: будівельного рівня, металевої кірки, двох електронних саморобних переносок та кабелю, які не мають матеріальної цінності, в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2880грн. 84коп..
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію, просить пом`якшити призначене вироком суду покарання шляхом застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які вважали вирок суду правомірним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.1 а.с.76-78) фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, який позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України оскільки ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Положення ст.69 КК України передбачають призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу тобто за вчинення конкретного злочину.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчинених злочинів, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який засуджений 12.05.2016р. вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні мати ОСОБА_10 , яка є інвалідом 2 групи, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 , яка перебувала на обліку в Мереф`янській центральній районній лікарні з приводу вагітності.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.
З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.
Такий підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Вчинення злочину під час іспитового строку свідчить про порушення засудженим ч.3 ст.75 КК України, яка передбачає вимогу протягом визначеного іспитового строку не вчиняти нового злочину і виконувати покладені обов`язки.
Крім того, правові наслідки вчинення нового злочину особою звільненою від відбування покарання з випробуванням, передбачені ч.3 ст.78 КК України, яка встановлює, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України, а з урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до нього і положень передбачених ст.69 КК України.
Разом з цим, згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.4 тієї ж норми остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, наведені правові положення, які регламентують порядок призначення остаточного покарання за сукупністю вироків зобов`язують суд призначити ОСОБА_8 покарання більші ніж 5 років позбавлення волі.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає так як ОСОБА_8 призначене покарання у мінімальному розмірі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 07.12.2017р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінально суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді