справа № 462/3084/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001743 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 17.05.2016 року близько 19.55 год., знаходячись в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав зі столу, який знаходився у спальній кімнаті, планшет марки «Nomi CO7008 Sigma 7» чорного кольору, вартістю 1199.00 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 судом встановлено, що 17.05.2016року близько 18.30год. до неї в гості прийшов знайомий ОСОБА_5 , де в цей час у квартирі також були її діти, матір та подруга ОСОБА_7 . Близько 19.10 год. вона вийшла з квартири на зустріч до своєї знайомої ОСОБА_8 , яка попросила зайти до неї на роботу, а ОСОБА_5 залишився у квартирі і грав на планшеті. Після 30-40хв., як вийшла із дому, повертаючись по дорозі зустріла ОСОБА_5 , який повідомив, що скоро повернеться. Коли повернулася додому виявила відсутність планшету у кімнаті, почала телефонувати до ОСОБА_5 , який протягом двох годин не відповідав на її телефонні дзвінки і вирішила повідомити поліцію про викрадення планшету. Після цього, ОСОБА_5 підняв телефонну трубку і сказав, що він взяв планшет, який поверне, але вона не була впевнена в цьому і тому поїхала у відділ поліції. По дорозі коли вона їхала у службовому автомобілі поліції їй ще ОСОБА_5 дзвонив і писав СМС повідомлення, проте вона не відповідала. Пізніше ОСОБА_5 віддав її матері через вікно квартири планшет. На даний час претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має, просить суворо не карати.

Також судом досліджено в судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту від 31.05.2016року /а.с.61-64/ за участю підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого підозрюваний чітко та послідовно вказав спосіб викрадення планшету, який знаходився на столі у спальній кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 . Обвинувачений у суді зазначив, що проведення слідчої дії відбувалося за його участі, добровільно надавав покази під час проведення даної слідчої дії і вони відповідають дійсності.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Наведені докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.

У відповідності до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_5 до вчиненняданого злочину був засуджений 27.04.2016 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.186 КК, отже в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; обставини вчинення злочину; особу винного, якийнеодноразово судимий /матеріали кримінального провадження, арк.70, 81-87/, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, ОСОБА_5 є особою схильною до скоєння умисних корисливих злочинів, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.75, 77/, згідно характеристики за місцем проживання скарг від сусідів не поступало / матеріали кримінального провадження, арк.73/, беручи до уваги думку потерпілої, що вона претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має /арк.71/, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

ОСОБА_5 вироком Галицького районного суду м.Львова від 27.04.2016 року був засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки /матеріали кримінального провадження, арк.84-87/, проте до повного відбуття покарання він вчинив нові злочини.

Між тим, як вбачається з вироку Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2017року (справа №465/2915/17) ОСОБА_5 частково приєднано невідбуте у зв`язку із звільненням від відбування з випробуванням покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців призначене покарання вироком від 27.04.2016року Галицьким районним судом м. Львова, остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки сім місяців.

Поряд з цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 винний в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку Франківським районним судом м. Львова від 18.07.2017року.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За таких обставин,остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, - шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає, оскільки до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який засуджений вироком Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2017року, що набрав законної сили.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням призначеним попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2017року (справа №465/2915/17), а саме у виді 4 /чотири/ роки 7 /сім/ місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 05.06.2017року відповідно до вироку Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2017року (справа №465/2915/17), яким також зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.06.2017року по 20.06.2017року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: планшет марки «Nomi CO7008 Sigma 7» S/N 07771, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 /матеріали кримінального провадження, арк.25, 26/ повернути потерпілій ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1