Дата документу 27.03.2018 Справа № 554/1599/18
Провадження № 1кс/554/2512/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000283 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2018 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшло клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000283 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 12.03.2018 року до Полтавського РВП надійшла заява ОСОБА_6 про те, що маловідома особа ОСОБА_7 у листопаді 2013 року взяв на користування автомобіль Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , та до цього часу його не повернув. По даній заяві внесені відомості до ЄРДР за № 0000283 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Під час досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 ,та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 , для забезпечення їх зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій та експертиз, з метою недопущення внесення технічних змін чи механічного втручання до автомобіля, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, оскільки дані дослідження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі. Власник майна ОСОБА_6 до суду не з`явився, його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, пояснила, що автомобіль не є предметом даного злочину, постраждав потерпілий, який тепер ще повинен і заплатити за штраф майданчик. Ризиків необхідних для накладення арешту на майно слідчим не наведено, такий захід забезпечення вважає не спів розмірним з обмеженням права власності.

Слідчий суддя, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, встановив, що за заявою ОСОБА_6 від 12.03.2018 року були внесені відомості до ЄРДР та зареєстроване кримінальне провадження № 0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

З протоколу допиту потерпілого вбачається, що він має у власності автомобіль марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , ВІН-код НОМЕР_3 , який був придбаний 23.12.2010 року. Приблизно у 2011 році потерпілий познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , який займався приватними перевезеннями. В листопаді 2013 року ОСОБА_7 попрохав надати йому в користування автомобіль Мерседес Бенц, оскільки він потрібен йому для роботи. В подальшому потерпілий передав йому автомобіль зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, та вони домовились, що при першій потребі автомобіль буде повернуто. Після чого потерпілий поїхав до Росії та його не було у країні до початку березня 2018 року. В подальшому в квітні або травні 2016 року ОСОБА_7 подзвонив братові потерпілого ОСОБА_8 та сказав, що працювати в України зараз важко, тому він їде у Польшу на заробітки приблизно на півроку. Також він сказав, що автомобіль залишить у себе в дома в м. Нікополь та ним ніхто не буде користуватись, якщо буде така необхідність, то брат може приїхати на забрати машину. Після цієї розмови зв`язку із ОСОБА_7 більше не було. В подальшому коли потерпілий перебував в Росії, на початку березня місяця 2018 року він отримав листа від чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , який проживає в АДРЕСА_1 , в якому було викладене прохання про переоформлення автомобілю на його ім`я. Після чого в ході спілкування по телефону із ОСОБА_9 останній повідомив, що він отримав вказану вище машину від ОСОБА_7 , на яких підставах потерпілому не відомо, та ОСОБА_9 прохав якнайшвидше переоформити автомобіль на нього, оскільки йому необхідно це для власних цілей (а.с.7).
В подальшому під час проведення досудового розслідування автомобіль марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , постановою слідчого від 19.03.2018 року було оголошено в розшук (а.с.9).
З протоколу огляду місця події від 22.03.2018 року вбачається, що після встановлення місця знаходження автомобіля марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , на території біля сервісного центру МВС України, за адресою: Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Європейська, 164, були вилучені вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 . Автомобіль перебував під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що автомобіль марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 (а.с.11).
Володілець майна, в користуванні якого знаходився зазначений вище автомобіль пояснив, що придбав його у ОСОБА_9 , сплативши йому грошові кошти, в сумі 4500 доларів США, про що має наявну розписку (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене в частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною2 ст. 168 КПК України передбачено можливість тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду.

Зі змісту ч.1 ст. 237 КПК України слідує, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено, що встановлено ч.5 ст. 171 КПК України.
Відповідно п.п. 1, 2, 5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З Витягу з ЄРДР вбачається, що СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000283 від 12.03.2018 року відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (а.с. 3).

Слідчим доведено, що автомобіль Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , тимчасово вилучений під час огляду місця події 22.03.2018 року та поміщений на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Полтавський район, с.Тахтаулове, вул.Перемоги,9 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що автомобіль є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту автомобіля, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання в частині накладення арешту на автомобіль Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 ,шляхом заборони його відчуження, оскільки вважає, що заборона користування та розпорядження автомобілем, а також свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу не співмірно обмежить власника ОСОБА_6 в праві власності на транспортний засіб та спричинить негативні наслідки для нього у вигляді сплати витрат за штраф майданчик за належний йому автомобіль, який є об`єктом кримінально протиправних дій щодо нього.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000283 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажний бортовий тентований, білого кольору, 1998 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 шляхом заборони його відчуження.

Передати автомобіль марки Мерседес Бенц 814, д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , від імені якого згідно довіреності від 12.03.2018 року діє ОСОБА_8 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1