АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні №0008231, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року затверджено угоду про примирення від 28 липня 2017 року у кримінальному провадженні №0008231, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.
Судом у кримінальному провадження вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 289 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_7 , 17 червня 2017 року у денний час доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, здійснюючи індивідуальну підприємницьку діяльність по ремонту транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 , отримав у ОСОБА_8 , для здійснення ремонту автомобіль марки «Шевроле» модель «Лачетті», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі.
В призначений термін ОСОБА_7 , не виконавши ремонтні роботи та маючи боргові зобов`язання перед третіми особами, вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки «Шевроле» модель «Лачетті», номер кузова НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та в подальшому передати вищезазначений транспортний засіб третім особам.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, обіцявши ОСОБА_8 зробити ремонтні роботи автомобіля, вводячи потерпілого в оману, маючи ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_7 , 17 червня 2017 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою м. Київ. вул. Чаплигіна, 21, сів до автомобіля марки «Шевроле» модель «Лачетті», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, запустив двигун, після чого поїхав за адресою: м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 1, де передав вищезазначений автомобіль третім особам, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Шевроле» модель «Лачетті», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, який належить ОСОБА_8 , вартість якого, згідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 12-2/752 від 12 липня 2017 року, становить 228 227 гривень 40 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 228 227 гривень 40 копійок.
Під час досудового розслідування місцезнаходження автомобіля марки «Шевроле» модель «Лачетті», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску встановлене, автомобіль повернуто потерпілому ОСОБА_8 .
Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції,заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_7 , та кваліфікацію його дій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що згідно роз`яснення листа Вищого спеціалізованого суду України №223-558/0/4/13 від 05 квітня 2013 року «Про доповнення до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2012 року №223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», вирішуючи питання про те, чи підлягає затвердженню судом угода про примирення, якщо одним і тим самим злочином завдано одночасно шкоди потерпілому і державним чи суспільним інтересам, слід враховувати не лише положення ч. 3 ст. 469 КПК України, а й специфіку об`єкта посягання на характер охоронюваних кримінальним законом благ.
Відповідно до вищезазначеного роз`яснення, слід враховувати, що угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів. У злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається.
Апелянт зазначав, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 , є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху механічного транспорту. Додатковим об`єктом виступають відносини власності на транспортний засіб, що виникають між власником і невласниками, та інші речові відносини між володільцем обмеженого речового права на транспортний засіб (титульним володільцем) і всіма іншими особами, крім самого власника.
На думку прокурора, неправомірні дії обвинуваченого першочергово завдали шкоди суспільним інтересам у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, та за таких умов укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним є неприпустимим.
Однак, суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 3 ст. 469 КПК України та роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, незаконно затвердив угоду про примирення у кримінальному провадженні, в якому вона не могла бути укладена.
У судове засідання по розгляду апеляційної скарги прокурора обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені, а тому, у відповідності до ч. 4 ст. 401 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали, доводів, викладених у апеляційній скарзі прокурора, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 за наведених у ній підстав, провівши судові дебати, вивчивши і перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши та обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно пункту 4 ч. 1 ст. 407 КПК України,за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю або частково та ухвалити нову ухвалу.
Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
На переконання колегії суддів, доводи заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 про допущення судом першої інстанції істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є обґрунтованими.
Главою 35 КПК України передбачено порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, за відсутності встановлених КПК (пункти 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК) підстав для відмови в її затвердженні, з`ясувавши питання, визначені в частинах 4, 5 ст. 474 КПК, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 475 КПК України, мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 02 серпня 2017 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0008231, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, разом з угодою про примирення обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 від 28 липня 2017 року
Відповідно до умов укладеної угоди, сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції /а.с.к.п. 14-18/.

Затверджуючи угоду про примирення, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, приймаючи рішення про затвердження угоди про примирення, суд першої інстанції не врахував, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, міститься у Розділі XI "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспортних засобів" Особливої частини КК України, та основним безпосереднім об`єктом складу вказаного злочину є публічні інтереси у сфері контрольованого використання транспортних засобів. Додатковим об`єктом, залежно від конкретного способу вчинення цього злочину, можуть виступати життя та здоров`я особи, відносини власності на транспортний засіб, інші блага.
На переконання колегії суддів, неправомірні дії обвинуваченого порушили суспільні інтереси у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту.
За таких обставин, затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим є неприпустимим, та таким, що суперечить основним положенням кримінального провадження на підставі угод, про що обгрунтовано зазначив прокурор у свої апеляційній скарзі.
Крім того, як убачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та звільненні від його відбування на підставі ст. 75 КК України, на обвинуваченого не покладено узгоджені сторонами угоди про примирення обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Таким чином, призначене вироком суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає покаранню, узгодженому сторонами угоди.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що затвердивши угоду про примирення обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3