В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.10.2017 Справа №607/2609/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003933 від 25 листопада 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Долинська Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, старшого лейтенанта, помічника начальника продовольчої служби в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И В:
25 листопада 2016 року о 07 год. 03 хв., водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 та без пасажирів рухався лівою смугою руху транспортного потоку просп. Злуки у м. Тернополі в напрямку від перехрестя з вул. Євгена Коновальця до перехрестя з вул. 15 квітня.
Рухаючись у вказаному напрямку із швидкістю біля 60 км/год., водій ОСОБА_4 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений навпроти будинку №37, просп. Злуки, із зазначеною вище швидкістю, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку зліва-направо по ходу руху автомобіля «МERСEDE S-BE NZ-200», відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість, а продовжив рух у вказаному напрямку.
Внаслідок порушення вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 18.1 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та в процесі руху виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, що встановлений навпроти будинку №37, просп. Злуки у м. Тернополі, скоїв наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» на пішохода ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину дороги просп. Злуки м. Тернополя по нерегульованому пішохідному переході.
У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: масивної травми тіла з переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що у своєму перебігу призвели до розвитку полі органної недостатності та від яких настала його смерть 15 грудня 2016 року о 03 год. 00 хв., під час проходження стаціонарного лікування в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 18.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_11 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 25 листопада 2016 року він повертався додому, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» по вул. Злуки в м.Тернополі. При наближені до нерегульованого пішохідного переходу, він побачив потерпілого, який переходив проїзну частину дороги по вказаному переході. В момент, коли він побачив потерпілого, то одразу застосував екстрене гальмування, проте уникнути наїзду йому не вдалось. Після наїзду автомобілем під його керуванням на потерпілого він зупинився, підійшов до останнього та розпочав надавати необхідну медичну допомогу.
У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати. Цивільний позов прокурора визнає повністю. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнає частково, а саме, в сумі 100000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.
Крім повного визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доводиться наступними дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні доказами.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що про дорожньо-транспортну пригоду, у яку потрапив його батько він дізнався по телефону, очевидцем не був. Цивільний позов поданий ним до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди на суму 300000 грн. підтримує повністю з мотивів, викладених у ньому.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 25 листопада 2016 року о 06 годині 57 хвилин її чоловік ОСОБА_11 написав їй смс-повідомлення, у якому вказав, що пішов на роботу. Близько 11 години їй подзвонив син та по телефону повідомив, що на ОСОБА_11 наїхав автомобіль. Потім вона дізналася від свідків, що коли її чоловік переходив проїзну частини по пішохідному переході, то його надав дорогу автобус, а із-за нього автомобіль марки «Мерседес» здійснив наїзд на ОСОБА_11 . Обвинувачений їй розповів, що побачив ОСОБА_11 лише, коли останній після удару опинився у лобовому склі автомобіля. Цивільний позов поданий нею до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди на суму 300000 грн. підтримує повністю з мотивів, викладених у ньому.
Протоколом огляду місця події, план-схемою до нього та таблицями ілюстрацій від 25 листопада 2016 року, відповідно до якого встановлено місце вчинення злочину, стан дорожнього покриття, розміри проїзної частини, розташування транспортного засобу по відношенню до проїзної частини, дорожні знаки та розмітка, а також вилучено сліди.
Довідкою Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №101 від 25 січня 2017 року, відповідно до якої вартість лікування ОСОБА_11 з 25.11.2016 року по 15.12.2016 року становить 9525,55 грн.
Висновком судово-медичної експертизи №1713 від 16 грудня 2016 року, з якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові громадянина ОСОБА_4 , відібраної 25 листопада 2016 року о 11 годині метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.
Висновком судово-медичної експертизи №929 від 16 січня 2017 року, з якого вбачається, що при стаціонарному лікуванні гр-на ОСОБА_11 з 07.30 год. 25.11.2016 по 03.00 год. 15.12.2016 у нього діагностовано: політравму: відкриту черепно-мозкову травму, із перелом основи черепа (передньої черепної ямки); забоєм головного мозку важкого ступеня; субарахноїдальним крововиливом; пневмоцефалією; переломом кісток лицевого черепа; відкритим переломом кісток носа, переломом кісток гайморової пазухи, етмоїдальних пазух; переломом виличної кістки і верхньої щелепи; ранами лівої надбрівної дуги і спинки носа; закриту травму грудної клітки; двобічний пневмоторакс; забій обох легень; ЛН II ст.; відкритий уламковий перелом діафіза обох кісток правої гомілки із зміщенням; закритий уламковий перелом правої стегнової кістки із зміщенням; забійно-рвану рану середньої третини правої гомілки, що у своєму перебігу ускладнилася: гіповолемічним шоком ІІ-ІП ст (ліквідований 26.11.16); токсичним гепатитом, жовтянична форма, важкий перебіг; гострим безкам`яним холециститом з некрозом стінки жовчного міхура; пролітним поширеним жовчевим перитонітом; поліорганною недостатністю, із супутніми метаболічною кардіоміопатією; СН 0 ст. В у мовах стаціонару потерпілому проведено ряд оперативних втручань та медичних маніпуляцій (ПХО ран; дренування за Бюлау; накладання АЗФ; операція - лапаротомія, холецистектомія, лаваж і ДЧП; трахеостомія; катетеризація правої підключичної вени; катетеризація сечового міхура тощо).
При судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_11 , окрім слідів проведених оперативних втручань та медичних маніпуляцій, виявлено:
- травму голови, у вигляді: переломів кісток склепіння і основи черепа, кісток лицевого скелету; крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку; крововиливів в м`які тканини; синців; слідів загоєння ран; крововиливів в ліве очне яблуко та слизову оболонку верхньої губи;
- переломи тіл правих стегнової та обох гомілкових кісток; крововиливи в м`які тканини; синці, сліди загоєння ран, слід загоєння садна.
Зважаючи на вид ушкоджень, беручи до уваги їх морфологічні властивості: відтінок синців та крововиливів в м`які тканини; ознаки загоєння садна та ран; стан підоболонкових та внутрішньомозкових крововиливів, реактивні зміни в оточуючих тканинах; початкові прояви консолідації (зрощення) переломів кісток, що також підтверджено результатами мікроскопічного дослідження, вони утворилися від дії тупих предметів, незадовго до поступлення потерпілого на стаціонарне лікування.
Різноманітний характер та масивність травматичних змін, локалізація їх на різних анатомічних ділянках тіла, в сукупності з обставинами справи та даними отриманими з медичної карти, вказують, що в даному випадку мала місце транспортна травма.
Виходячи з виявлених при розтині трупа гр-на ОСОБА_11 ушкоджень, в момент первинного контакту з автомобілем, він перебував у вертикальному чи близькому до такого положенні та був обернений до транспортного засобу переважно правою передньою поверхнею тіла; із послідуючим закиданням тіла.
При судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_11 , ознак волочіння, переїзду тіла автомобілем не виявлено.
Виявлені у гр-на ОСОБА_11 травматичні зміни, відповідно до змісту п. 2.1.2. п. 2.1.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" -МОЗ України, Київ, 1995, належать до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Смерть гр-на ОСОБА_11 настала внаслідок масивної травми тіла з переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що у своєму перебігу призвела до розвитку поліорганної недостатності. Що підтверджується виявленням в ході проведення розтину його трупа описаних тілесних ушкоджень та травматичних змін внутрішніх органів і тканин, перебігом травматичного процесу відміченим у медичній карті, а також результатами мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів (гнійний менінгіт із ураженням оболонок як головного, так і спинного мозку; вогнищеві крововиливи в товщі твердої мозкової оболонки; вогнищеві крововиливи в товщі м`яких мозкових оболонок головного мозку; нерівномірно виражений набряк-набубнявіння головного мозку; дрібновогнищеві крововиливи, ділянки геморагічного просякання речовини головного мозку, подекуди із формуванням клітиннозапальної реакції по периферії; вогнище розм`якшення, дрібновогнищеві крововиливи із клітинною реакцією в речовині спинного мозку; гнійна пневмонія з ділянками абсцедування; вогнищевий інтерстицільний міокардит; розлади кровообігу в нирках, вогнищевий некронефроз; інтерстиціальний набряк, помірні дистрофічні зміни в печінці).
Таким, чином, між спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і настанням його смерті, існує прямий причинно-наслідковии зв язок.
При судово-медичній експертизі крові від трупа гр-на ОСОБА_11 , проведеній у відділенні судово-медичної імунології, встановлена група 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосеролопчною системою АВ0.
Висновком судово-медичної експертизи №657 від 19 грудня 2016 року, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_11 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.
Висновком судово-медичної експертизи №1690 від 05 грудня 2016 року, з якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові громадянина ОСОБА_11 , відібраного в приміщенні ТМКЛШД 25 листопада 2016 року о 07 годині 30 хвилин метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.
Висновком інженерно-транспортної експертизи №5-66/17 від 15 лютого 2017 року, з якого вбачається, що в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України.
При заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ-200», діючи відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду (лінії руху) пішохода і завад технічного характеру для цього у його водія не було.
На момент проведення експертизи не відомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» діяти відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, його дії в умовах виникнення розглядуваної слідством дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам пункту зазначених Правил.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» вимогам п. 18.1 ПДР України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
При заданому слідством комплексі вихідних даних, невідповідностей в діях водія транспортного засобу технічним вимогам п. 12.2 ГІДР України не вбачається.
При заданому слідством комплексі вихідних даних, якщо до наїзду на пішохода водій автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» рухався зі швидкістю 60 км/год, невідповідностей в діях водія транспортного засобу технічним вимогам п. 12.4 ПДР України не вбачається.
Висновком інженерно-транспортної експертизи №5-46/17 від 26 січня 2017 року, з якого вбачається, що в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України.
При заданому слідством комплексі вихідних даішх^вддій,,автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» діючи відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду Пішохода і завад технічного характеру для цього у його водія не було.
На момент проведення експертизи не відомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» діяти відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, його дії в умовах виникнення розглядуваної слідством дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам пункту зазначених Правил.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» вимогам п. 18.1 ПДР України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
При заданому слідством комплексі вихідних даних, якщо до наїзду на пішохода водій автомобіля «MERCEDES-BENZ-200» рухався зі швидкістю 60 км/год, невідповідностей в діях водія транспортного засобу технічним вимогамп.12.4 ПДР України не вбачається.
Висновком інженерно-транспортної експертизи №5-629/16 від 20 січня 2017 року, з якого вбачається, що первинний контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою правою частиною автомобіля MERCEDES-BENZ 200, p. н. НОМЕР_2 , на відстані наближено 15-68 см від повздовжньої осі автомобіля (правою фарою головного світла, правими частинами облицювальної решітки радіатора, передньої кромки капоту моторного відсіку, переднім вітровим склом та передньою правою стійкою даху).
Наїзд автомобіля MERCEDES-BENZ 200, p. н. НОМЕР_2 , на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги - на лівій смузі руху транспортного потоку^ до вул. 15 Квітня. У повздовжньому напрямку - в місці, що дещо передує розміщенню ділянки осипу дрібних уламків скла, ближня границя еліпса розсіювання осколків розміщується від місця наїзду на відстань, близьку до переміщення частинок в повздовжньому напрямку за час вільного падіння.
Встановити в абсолютних величинах місце наїзду даного автомобіля на
пішохода відносно елементів дороги не надається можливим в зв`язку з
відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця
пригоди.
Висновком інженерно-транспортної експертизи №5-630/16 від 27.01.2017 року, з якого вбачається, що на момент експертного дослідження рульове керування автомобіля «MERCEDES-BENZ 200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться в працездатному стані та вимогам п. 31.4.2. ПДР України відповідає.
На момент експертного дослідження технічних несправностей вимогам п. 31.4.1. ПДР України (Гальмові системи) робочої, гальмової системи автомобіля «MERCEDES-BENZ 200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не виявлено - робоча гальмова система знаходиться в працездатному стані.
На момент експертного дослідження приладів зовнішнього освітлення автомобіля «MERCEDES-BENZ 200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , виявлено технічні несправності (пошкодження) скла розсіювача блок-фари скомпонованої справа спереду, що спричинене зіткненням ТЗ (контактуванням з пішоходом) під час ДТП. Інших невідповідностей приладів вимогам п.31.4.3. (Зовнішні світлові прилади) ПДР України, щодо тех. стану ТЗ, не виявлено -освітлювальні прилади знаходяться в працездатному стані.
На момент експертного дослідження шини та колеса автомобіля «MERCEDES-BENZ 200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вимогам ПДР України відповідають.
Проведеним експертним дослідженням встановлено, що наявні на момент експертного огляду несправності (пошкодження) скла розсіювача правої передньої блок-фари світла зовнішнього освітлення автомобіля «MERCEDES-BENZ 200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , є наслідком зіткнення (контактування з пішоходом) під час ДТП. Інших несправностей (невідповідностей) в системах при наявності яких забороняється експлуатація, що могли бути до ДТП і вплинути на керування автомобілем чи перебувати в причинному зв`язку з ДТП експертним дослідженням не виявлено.
З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, питання про те, чи міг водій виявити наявні на момент огляду несправності (пошкодження) скла розсіювача правої передньої блок-фари автомобіля, до виникнення даної пригоди, експертом не вирішувалось.
Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинив: порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст.ст.50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.286 КК України, тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого.
Обставин, які пом`якшують покарання вчиненого ОСОБА_4 , передбачених ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, скоєного ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом на встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.
Крім цього, із заявою до суду звернувся обвинувачений ОСОБА_4 , згідно якої він просить застосувати до нього вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році».
Статтею 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: п.д) ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).
Вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин в силу ст.12 КК України є необережним тяжким.
Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_3 від 11 травня 2016 року, виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Відповідно до довідки №484 від 15.09.2017 року, виданої т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_4 дійсно в період з 11 листопада 2015 року по 24 лютого 2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції. Підстави: витяги з наказів командира оперативно-тактичного угруповання «ЛУГАНСЬК» №319 від 11.11.2015р., №56 від 24.02.2016 р. Вказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.
Крім того, на обвинуваченого не розповсюджуються обмеження, передбачені у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», що, в сукупності, є підставою для звільнення від відбування покарання, призначеного ОСОБА_13 відповідно до п.д ст.1 вказаного закону.
У справі є процесуальні витрати на проведення іженерно-транспортної експертизи №5-66/17 від 25 листопада 2016 року у розмірі 880,40 грн., іженерно-транспортної №5-46/17 від 26 січня 2017 року в розмірі 880,40 грн., іженерно-транспортної експертизи №5-629/16 від 20 січня 2017 року в розмірі 880,40 грн., іженерно-транспортної експертизи №5-630/16 від 27 січня 2017 року в розмірі 660,30 грн., всього на загальну суму 3301,50 грн. (три тисячі триста одну гривню п`ятдесят копійок), які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).
Цивільний позов військового прокурора Тернопільського гарнізону західного регіону України підполковника юстиції ОСОБА_5 в інтересах фінансового управління Тернопільської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 в користь фінансового управління Тернопільської міської ради 9525,55 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) (р/р 0002 ГУДКСУ в Тернопільській області, Код 37977726, МФО 838012, міський бюджет призначення платежу «інші надходження» 24060300 КБК).
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 300000 грн. моральної шкоди.
Потерпілою ОСОБА_9 заявлено позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 300000 грн. моральної шкоди.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Оцінивши досліджені докази, та враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.
Крім цього, суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд, знаходить обґрунтованими доводи потерпілої ОСОБА_9 що в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з втратою близької їй людини чоловіка ОСОБА_11 , перенесенні стресу, моральних переживань, страждань, відчутті безповоротності трагедії, що змінило її життя в результаті протиправного діяння обвинуваченого.
Водночас, визначаючи розмір відшкодування, суд, враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, необережний характер його вини, вік, сімейний та матеріальний стан.
З урахуванням викладених обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне відповідно до ст.23, ст.1167 ЦК України стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 150000 грн., задовольнивши ці вимоги частково.
В задоволенні решта позовних вимог відмовити.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд, знаходить обґрунтованими доводи потерпілої ОСОБА_8 що в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з втратою близької йому людини батька ОСОБА_11 , а також втрати годувальника, який його утримував як інваліда другої групи, перенесенні стресу, моральних переживань, страждань, відчутті безповоротності трагедії, що змінило його життя в результаті протиправного діяння обвинуваченого.
Водночас, визначаючи розмір відшкодування, суд, враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, необережний характер його вини, вік, сімейний та матеріальний стан.
З урахуванням викладених обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне відповідно до ст.23, ст.1167 ЦК України стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 150000 грн., задовольнивши ці вимоги частково.
В задоволенні решта позовних вимог відмовити.
Скасувати арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz-200», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1988 року випуску, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року, після набрання вироку законної сили.
Речовий доказ: транспортний засіб марки «Mercedes Benz-200», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1988 року випуску - повернути законному володільцю, який зберігається на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського ВП ГУНП України в Тернопільській області (Тернопільська область Тернопільський район с.Підгороднє, вул.Стрийська, 3), безоплатно, після набрання вироку законної сили.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом за даним вироком основного та додаткового покарання на підставі п.д ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення іженерно-транспортної експертизи №5-66/17 від 25 листопада 2016 року у розмірі 880,40 грн., іженерно-транспортної №5-46/17 від 26 січня 2017 року в розмірі 880,40 грн., іженерно-транспортної експертизи №5-629/16 від 20 січня 2017 року в розмірі 880,40 грн., іженерно-транспортної експертизи №5-630/16 від 27 січня 2017 року в розмірі 660,30 грн., всього на загальну суму 3301,50 грн. (три тисячі триста одну гривню п`ятдесят копійок) в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Цивільний позов військового прокурора Тернопільського гарнізону західного регіону України підполковника юстиції ОСОБА_5 в інтересах фінансового управління Тернопільської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 в користь фінансового управління Тернопільської міської ради 9525,55 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) (р/р 0002 ГУДКСУ в Тернопільській області, Код 37977726, МФО 838012, міський бюджет призначення платежу «інші надходження» 24060300 КБК).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково, стягнувши в його користь з засудженого ОСОБА_4 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнувши в її користь з засудженого ОСОБА_4 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz-200», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1988 року випуску, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року, після набрання вироку законної сили.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Mercedes Benz-200», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1988 року випуску - повернути законному володільцю, який зберігається на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського ВП ГУНП України в Тернопільській області (Тернопільська область Тернопільський район с.Підгороднє, вул.Стрийська, 3), безоплатно, після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддяОСОБА_1