Справа № 489/5857/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/257/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Молдова, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на день вчинення кримінального правопорушення проходив строкову військову службу на посаді стрільця 1 відділення 1 взводу 3 роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановив:
21.05.2013 громадянин ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження строкової військової служби. На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 14.03.2014 № 58 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 3 роти охорони батальйону охорони зазначеної військової частини, як такий що прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби. 27.01.2015 солдат ОСОБА_3 діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу зі звільнення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) без поважних причин та перебував за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

25.11.2017 о 20 годині 55 хвилин під час перетину державного кордону у пункті пропуску «Кучурган» Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_3 було затримано та 26.11.2017 він прибув до військові частини НОМЕР_3 , де наказом командира військової частини від 30.11.2017 № 164 його звільнено з військової строкової служби.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем строкової служби, тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений визнав себе винним повністю, щиро розкаявся і не оспорюючи обставин пред`явленого обвинувачення показав, що 25.01.2015 отримав звільнення на два дні, але так як був призваний на строкову службу в 2013 році строком на один рік, вважав що строк служби його закінчився. У військову частину прибув в листопаді 2017 року після затримання при перетині державного кордону, після чого був звільнений з військової служби.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні, крім визнання себе винним, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 14.03.2014 про зарахування військовослужбовців, які прибули з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби, з 14.03.2014 до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначити на посад: солдата ОСОБА_3 стрільця 3 роти охорони батальйону охорони, ВОС-100915А, шпк «солдат», встановити 2 тарифний розряд.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 27.01.2015 № 35 про призначення службового розслідування по факту неприбуття зі звільнення військовослужбовців строкової служби батальйону охорони, зокрема, солдата ОСОБА_3 та актом службового розслідування.

Протоколом затримання ОСОБА_6 від 25.11.2017.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 27.11.2017 № 412 про призначення службового розслідування по факту повернення до військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_3 та актом службового розслідування.

Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09.04.2014 № 1, згідно якого звільнення в запас військовослужбовців строкової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 призову « ІНФОРМАЦІЯ_3 » проводити виключно після виходу указу Президента України «Про оголошення демобілізації».

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 30.11.2017 № 164 звільнено з військової служби ОСОБА_3 , призваного на військову службу 21.05.2013.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не судимий, не працевлаштований, характеризується посередньо, психічно та фізично здоровий.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості ним скоєного скоєння кримінального правопорушення середньої тяжкості, його особу, та обставини, що пом`якшують відповідальність визнання вини та щире каяття у скоєному і відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

З врахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, його негативне ставлення до вчиненого, усвідомлення протиправності своїх дій, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Обраний ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 29.11.2017 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1