_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6112/14-к
Провадження № 1-кс/520/935/14
У Х В А Л А
01.07.2014 року слідчий суддя Київського районного суд м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу на рішення слідчого про закриття кримінального провадження від 13.05.2014 року,
В С Т А Н О В И В :
В своєї скарзі заявник зазначив, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 13.05.2014 року винесена із грубим порушенням вимог КПК України та підлягає скасуванню. Слідчий мотивував своє рішення тим, що в ході досудового розслідування у потерпілої ОСОБА_3 не було встановлено судовим експертом тілесних ушкоджень не менш середньої тяжкості. При цьому, слідчий у постанові повністю зазначив вину водія ОСОБА_6 у вчиненні наїзду на вагітну ОСОБА_3 . Слідчий вказав, що водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ісузу» р/н НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одесі по вулиці Овідіопольська дорога, не був уважним, за дорожньою обстановкою не стежив та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину вулиці на регульованому пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора. Причиною ДТП виявилось порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.2.3, п.12.3, п.8.7.3 е), п.8.10 ПДР, що і спричинило вищевказані наслідки. Не зважаючи на це, слідчий закрив кримінальне провадження, оскільки у ОСОБА_3 не виявили тілесних ушкоджень не менш середньої тяжкості. Інших доводів та підстав для закриття кримінального провадження слідчий не зазначив.
08.01.2014 року слідчим була винесена постанова про призначення судово-медичної експертизи. Згідно висновку №194 судово-медичної експертизи Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 11.04.2014 року, у ОСОБА_3 були наявні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку; ушиблені рани, кровоподтеки голови; садна кінцівок. Вказані ушкоджені утворились від дії тупих предметів, якими моли бути частини кузова автомобіля в умовах ДТП (наїзд на пішохода), а також при подальшому відкиданні тіла потерпілої і його удару об елементи дорожнього покриття. Описані пошкодження виникли незадовго до звернення ОСОБА_3 в лікувальний заклад (МКЛ №1) і таким чином могли бути завдані 04.12.2013 року. При судово-медичній експертизі наданої медичної документації встановлено, що при надходженні до МКЛ №1 у ОСОБА_3 була наявна неврологічна симптоматика, яка відповідає не забою головного мозку (середнього ступеня), а більш легкій формі черепно-мозкової травми струсу головного мозку. Вказаний діагноз (струс головного мозку) підтверджується аналізом листа лікарських призначень: препарати, які застосовувались при медикаментозному лікуванні, вводились ОСОБА_3 на протязі чотирьох діб, а інший період лікування був представлений комплексом вітамінів і спазмолітинів, що не є специфічним для лікування забою головного мозку середнього ступеня. При наявності у потерпілої вказаного діагнозу, добитись регресу неврологічної симптоматики даним лікуванням малоймовірно. Встановлений діагноз «забій головного мозку» у висновку КТ головного мозку від 04.12.2013 року очаг забою 4х9х5 мм за період лікування не змінив своїх характеристик (щільності), що встановлено 20.12.2013 року при МРТ дослідженні головного мозку. На підставі вищевикладеного слід вважати, що ОСОБА_3 перенесла не забій головного мозку середнього ступеня, а більш легку форму черепно-мозкової травми, а саме струс головного мозку. Зазначений висновок судово-медичної експертизи є необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам кримінального провадження та суперечить Правилам судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 (надалі Правила визначення ступеня тяжкості), що підтверджується наступним. Згідно до п.1.3 Правил визначення ступеня тяжкості, у випадку неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, експертна комісія вправі розглядати це порушення як тілесне ушкодження і визначити ступінь його тяжкості за цими Правилами.
Таким чином, у ОСОБА_3 наявні всі ознаки ушкодження середнього ступеня тяжкості, який експерти, всупереч Правилам визначення ступеня тяжкості, не встановили.
У зв`язку з викладеним, 28.04.2014 року він звернувся до слідчого із клопотанням про призначення по кримінальному провадженню повторної судово-медичної експертизи. Проте, постановою слідчого від 29.04.2014 року, яка була отримана захисником лише 21.05.2014 року разом із постановою про закриття провадження, було необґрунтовано відмолено у задоволенні клопотання.
Слідчий у постанові про відмову в задоволенні клопотання лише зазначив, що ОСОБА_3 не з`явилась на обстеження до експерта, але була повідомлено, що підтверджується показами її чоловіка. Проте, сама ОСОБА_3 не була повідомлена про необхідність з`явитись на обстеження до експерта, а слідчий її про це не повідомив. Окрім того, слідчий проігнорував всі інші доводи клопотання про необґрунтованість та неповноту висновків експерта, не давши їм жодної правової оцінки. Слідчий, навіть, не прийняв до уваги довід про те, що експерт не відповів на питання слідчого щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
- Чи наявні у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тілесні ушкодження, якщо так, то який їх характер та локалізація?
- Який механізм утворення даних тілесних ушкоджень?
- Яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які наявні у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?
-Проведення експертизи доручити експертам ООБМСЕ у іншому складі.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що вважає постанову про закриття законною та обґрунтованою.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Згідно матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з висновками судово медичної експертизи, захисник 28.04.2014 року звернувся до слідчого із клопотанням про призначення по кримінальному провадженню повторної судово-медичної експертизи, обґрунтувавши в клопотанні причини необхідності на його думку призначення повторної судово медичної експертизи, при цьому слідчим було відмовлено в клопотанні захисника та винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Суд врахувавши всі обставини вважає, що постанова про закриття провадження є передчасною. З метою повного всестороннього дослідження всіх обставин, слідчому необхідно призначити повторну судово медичну експертизу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скасувати постанову слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області від 13.05.2014 року про закриття кримінального провадження.
Зобов`язати слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області призначити повторну судово-медичну експертизу. На вирішення якої поставити вказані захисником питання.
Ухвалу суду для виконання направити в ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1