АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1169/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступників прокурора м. Києва ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2017 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Соломянського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_11 за сукупністю злочинів зараховано до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання,призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_11 29.09.2016 року о 14 годині 20 хвилин вчинив закінчений замах на повторне таємне викрадення із торгового залу магазину «АТБ» за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 25/1 товару на загальну суму 1548, 80 грн., та безперешкодно перетнув лінію кас,не оплативши його. При цьому ОСОБА_11 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки в загальному коридорі ОСОБА_11 був зупинений працівниками охорони торгівельної зали.
В аналогічних за змістом апеляційних скаргах заступники прокурора міста Києва ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушують питання про зміну вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року в частині призначеного ОСОБА_11 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити ухвалу, якою ОСОБА_11 вважати засудженим за ч.2 ст. 15 , ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавленя волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України вирок Соломянського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року виконувати самостійно.
На обгрунтування доводів апеляційних скарг посилаються на те, що злочин, за який ОСОБА_11 засуджено оскаржуваним вироком, ним вчинено 29.09.2016 року, тобто до ухвалення вироку Соломянського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року у першій справі, а тому суд першої інстанції не має підстав застосовувати принцип часкового складання призначених покарань, оскільки за вироком у першій справі до ОСОБА_11 застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_11 покарання.
Дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин у справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_11 покрання за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та вважає, що саме таке покарання у данному випадку буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурорів про те, що суд першої інстанції, визначаючи остаточне покаранняОСОБА_11 , не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КПК України.

Відповідно до абз. 2 п.23 постанови Пленуму Верховвного Суду України № 7 від 24.10.2003 «про практику призначення судами кримінального покарння», у разі коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покаранні з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_11 раніше судимий вироком Соломянсього районного суду міста Києва від 26.12.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_11 засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року, вчинене 29.09.2016 року, тобто до ухвалення вироку Соломянського районного суду міста Києва від 26.12.2016 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у данному випадку відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вирок Соломянського районного суду міста Києва від 26.12.2016 року належить виконувати самостійно.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 407 КПК України апеляційні скарги прокурорівпідлягаютьзадоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_11 покарання зміні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги заступників прокурора м. Києва ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2017 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_11 - змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Постановити ухвалу, якою ОСОБА_11 вважати засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарння у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року, яким ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, виконувати самостійно.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копї рішення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4