Справа № 495/9058/17
Номер провадження 1-кп/495/151/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0002951 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, раніше судимого:
- 30.01.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 315 ч. 2, 317 ч. 1, 317 ч. 2, 69, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. Звільнився 01.04.2013 року;
проживаючого по АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України, при наступних обставинах:
28.08.2017, приблизно о 21 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи біля будинку АДРЕСА_1 , побачив, що з подвір`я вище вказаного будинку вибіг потерпілий ОСОБА_6 , у якого в руках було дві металеві арматури, приблизною довжиною 50 см.

Потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті раніше неприязнених відносин підійшов до обвинуваченого ОСОБА_3 та почав наносити металевими арматурами хаотичні удари по його рукам та тулубу, точну кількість нанесених ударів під час судового розслідування встановити не надалось можливим. В цей момент обвинувачений ОСОБА_3 дістав з карману своїх шортів ніж та тримаючи його в правій руці почав ним розмахувати перед потерпілим ОСОБА_5 , без умислу спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав потерпілому ОСОБА_5 , тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 320 від 04.09.2017, у потерпілого ОСОБА_5 наявні тілесне ушкодження проникаюча колото-різана рана передньої стінки живота з ушкодженням стінки шлунка.

Наявність «Г» подібної рани в лівому підребер`ї, її проникаючий характер, наявність ушкодження стінки шлунка вказують на те, що рана у потерпілого ОСОБА_5 , є колото-різаною, (має незначні розміри на поверхні шкіри і значну довжину ранового каналу), могла виникнути в результаті травмуючої дії плоским колючо ріжучим предметом, типу ножа.

Колото різана рана передньої стінки живота, котра проникла в черевну порожнину, у відповідності до п. 2.1.3 к) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, відноситься до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно він ножем наніс тілесні ушкодження потерпілому, під час того, як захищався від ударів, які наносив йому потерпілий. Після цього пішов до себе до дому. Він шкодує, що так трапилось, але просить врахувати, що сварка виникла внаслідок неправомірної поведінки потерпілого ОСОБА_5 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати його.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вважає, що це був замах на його вбивство. Обвинувачений перед тим як нанести йому тілесні ушкодження погрожував його вбити та спалити його будинок. Вважає, що обвинувачений повинен відбувати покарання у вигляді позбавлення волі.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України в необережному тяжкому тілесному ушкодженні.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, те що він офіційно не працює, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, раніше притягався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин маючи не зняту та не погашену судимість.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному, офіційно не працює, але працює за наймом, негативно характеризується за місцем проживання, враховуючи його стан здоров`я та сімейний стан, а саме те, що він має на утриманні малолітню дитину, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Речові докази: шорти чорного кольору; ніж кухонний; металевий прут, який переданий на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 370, 374, 376, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази: шорти чорного кольору; ніж кухонний; металевий прут, який переданий на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід відносно засудженного ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1