Справа № 643/1707/18
Номер провадження 1-кс/643/397/18
УХВАЛА

14.02.2018 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До суду надійшло вищезазначене клопотання.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що до ЧЧ Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа його квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно пояснень ОСОБА_5 було встановлено, що він мешкає в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з 1995 року, також в цьому ж році він приватизував квартиру, з того часу вказану квартиру він не закладав в якості залогу, ніяких кредитів в банках не брав. 07.01.2018 він покину м. Харків та направився до своєї знайомої в Черкаську область. 08.02.2018 йому зателефонував знайомий ОСОБА_6 , який повідомив, що з його квартиру невстановлені особи зламали вхідну двері та виносять його речі, та він викликав поліцію.
Крім того, до своєї заяви ОСОБА_5 надав копію паспорта громадянина України серія номер НОМЕР_1 виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області, в якому зазначена прописка за адресою: АДРЕСА_2 ; копію довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, виданою на ОСОБА_5 про те, що він постійно проживає і прописаний за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з 4 кімнат загальною прощею 47.20/70.14 , особистий рахунок відкритий на ОСОБА_5 , у вказаній квартирі зареєстрований тільки ОСОБА_5 з 26.04.1995 року.
Згідно пояснення ОСОБА_7 було встановлено, що 28.01.2018 він придбав кв. АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу. 07.01.2017 він разом з вантажникам приїхав за вказаною адресою, однак загубив ключ від квартири, тому прийшлось зняти вхідні двері з петель. Після чого, невстановлена особа почала пред`явити йому претензії про те, що вказана квартира належить його товаришу та в подальшому викликав поліцію.
Згідно копії договору купівлі-продажу від 29.01.2018 серія номер НМХ916699, було встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (продавець) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (покупець), уклали договорі про те, що продавець передав належну йому квартиру АДРЕСА_1 , та отримав за це 934016 гривень.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, кв. АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , згідно договору купівлі-продажу від 29.01.2018.
Згідно інтегрованої інформаційно-пошукової системи «АРМОР» відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Близнюківським ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування за фактом ч. 3 ст. 358 КК України.
Зазначене у сукупності свідчить про можливе надання до нотаріальної контори ОСОБА_8 , або іншою невстановленою особою, підроблених документів та неправдивої інформації з метою протиправного отримання грошей за вказану квартиру.
В обґрунтування клопотання, орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на квартиру кв. АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися та користуватися нею, тому що вважає, що таке майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, та повернути право власності законним володільцям.
Слідчий зазначає, що вказаний об`єкт нерухомого майна буде використано у кримінальному провадженні в якості речового доказу, з метою позбавленні можливості пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та встановлення законного власника вказаного нерухомого майна, виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Слідчий просить згідно ч.2 ст.172 КПК України розглянути клопотання без виклику особи, у власності якої знаходиться вищевказане майно, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.
Прокурор клопотання про накладення арешту на майно підтримав.
Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_7 .
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до п.2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Згідно п.4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказана квартира в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та з метою збереження її як речового доказу, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна у виді заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпорядження.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві власності, за договором купівлі-продажу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, та розпоряджатися нею.
В решті вимог відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1