АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року у кримінальному провадженні № 0001260 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , та накладено арешт на речі та документи, які вилучені, в ході особистого обшуку ОСОБА_6 від 06.02.2018, за адресою:
- мобільний телефон «iPhone 7» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 ;

- клач у сіро-чорні квадратні кольори у якому знаходяться:
- грошові кошти у сумі 1600 гривень (2 купюри по 500 гривень, 3 купюри по 200 гривень), 100 доларів США однією купюрою FL 10200941В;
- банківська картка «ПриватБанк» номер НОМЕР_3 ;
- квитанція «ПриватБанк» ТS900267, 01.02.2018 14:32:32 (про поповнення рахунку одержувача НОМЕР_4 на 800гривень);
- пластикова картка іноземного водійського посвідчення на ім`я NAJJARSTEVE, 20.08.1990, номер НОМЕР_5 .
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання детектива містить достатньо правових підстав для арешту майна, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України , оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речових доказів яка зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу з підстав її незаконності. Зазначає, що майно підлягає поверненню його власнику, оскільки в оскаржуваній ухвалі не міститься відомостей про заборону користування майном.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головнимуправлінням Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а також щодо інших осіб.

06.02.2018 о 20 годині 15 хвилин підозрюваного ОСОБА_6 затримано (фактичний час затримання о 16 годині 15 хвилин) та доставлено до СУ ГУНП у м. Києві, де складено протокол затримання особи в порядку п.2 ч. 1 ст. 208 КПК України, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.149 КК України.

У ході особистого обшуку ОСОБА_6 , виявлено та вилучено речі та документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон «iPhone 7» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 ; клач у сіро-чорні квадратні кольори у якому знаходяться: грошові кошти у сумі 1600 гривень (2 купюри по 500 гривень, 3 купюри по 200 гривень), 100 доларів США однією купюрою FL10200941В; банківська картка «ПриватБанк» номер НОМЕР_3 ; квитанція «ПриватБанк» ТS900267, 01.02.2018 14:32:32 (про поповнення рахунку одержувача НОМЕР_4 на 800гривень); пластикова картка іноземного водійського посвідчення на ім`я NAJJAR STEVE, 20.08.1990, номер НОМЕР_5 .
Постановою ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_7 зазначені вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001260.
В рамках даного кримінального провадження ст.слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучені речі та документи, які належать підозрюваному ОСОБА_6 .

У відповідності до положень п. 1 ч.2 ст.170, ч.5 ст. 170 КПК України слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК Українивимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст.171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001260, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, оскільки вилучене майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речових доказів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, і є підстави для його збереження з метою подальшого розслідування кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено належність майна і його відношення до підозрюваного ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою збереження речового доказу.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року, якою задоволено старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , та накладено арешт на речі та документи, які вилучені, в ході особистого обшуку ОСОБА_6 від 06.02.2018, у кримінальному провадженні № 0001260 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1748/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1