АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/7909/17 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/36/18 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, з участю апелянта ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали даного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 30.11.2017 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0002362 від 02.11.2017 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , шляхом заборони її відчуження.
Як встановив суд, до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява гр. ОСОБА_7 стосовно групи невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи належними ОСОБА_8 нежитловими приміщеннями, що за адресою: АДРЕСА_2 та житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинили значну матеріальну шкоду.

У своїй заяві Шеремет Вказував, що група невстановлених осіб, за допомогою приватного нотаріуса ОСОБА_9 заволоділи та у подальшому здійснили продаж належних на праві приватної власності її синові ОСОБА_8 нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та житловою квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

На ухвалу слідчого судді, власник арештованого майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищевказану ухвалу суду про арешт майна, та відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Суть його апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної ухвали слідчого судді зводиться до наступного.

Апелянт вказує, що слідчим суддею було порушено його право власності, оскільки накладаючи арешт на його квартиру, створюються протиправні перешкоди в реалізації цього права.

Крім того, вважає, що склад кримінального правопорушення про яке заявляв слідчий при подачі до суду клопотання про арешт його майна взагалі відсутній.

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта, який просив про задоволення його апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002362, внесеному до ЄРДР 02.11.2017 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що згідно наявних в матеріалах справи доказів є підстави вважати, що вищезазначена квартира має значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, а її арешт є необхідним для недопущення її перереєстрації на третіх осіб.

У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та

або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

На думку судової колегії, слідчим доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею застосований найменш обтяжливий спосіб арешту нерухомого майна (квартир), а саме арешт накладено шляхом заборони відчуження даного майна, натомість права користуватися квартирою власник не позбавлений, що свідчить про відсутність наслідків, які суттєво позначаються на його інтересах.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.2,4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 392, 404,405, ч.3 ст.407,418,419,422, 423, 424 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 року про задоволення клопотання слідчого по кримінальному провадженню №0002362 від 02.11.2017 року за ч.3 ст.190 КК України про накладення арешту на майно, а саме:
- на нерухоме майно у виді квартири АДРЕСА_5 ,
шляхом заборони розпоряджатися вищевказаним майном, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий: Судді :