Справа № 645/365/17
Провадження № 1-кп/645/233/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2017 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, освіта середньо-спеціальна, працюючого водієм АТ «Харківорбленерго», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
ОСОБА_5 12.09.2016р. близько 10.00 години, керуючи технічно-справним автомобілем «ДЕУ-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по пр. Московському зі сторони вулиці Мельникова в напрямку вул. Харківських Дивізій м. Харкова зі швидкістю 60 км/год.
В ході руху по вищевказаному проспекту в районі будинку №191/1, ОСОБА_5 згідно висновку автотехнічної експертизи № 986/16 від 07.12.2016р., грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України згідно з яким: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити , він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась через дорогу справа наліво відносно руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1096-А/16 від 28.09.2016р., отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді забій головного мозку з наявністю контузійного осередку правої скроневої долі, внутрішньочерепового крововиливу, перелому ребер зліва, забій лівої легені, закритого перелому лівої плечової кістки у середній третині із зсувом, ссадна кінцівок.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, при виникненні перешкоди у вигляді пішохода, якого він об`єктивно здатний був виявити, не прийняв своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу і допустив наїзд на ОСОБА_7 , що спричинило вищевказані наслідки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення частково, оскільки з боку потерпілої ОСОБА_7 також мало місце порушення правил дорожнього руху, яка переходила проїзджу частину в неналежному місті. Однак він не заперечує що при зазначених обставинах він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 та шкодує про це. Відшкодував матеріальні витрати потерпілій на лікування.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що дійсно, 12.09.2016р. близько 10.00 год., вона переходила проїзджу частину в районі буд. 196/1 по пр. Московському в м. Харкові, та була збита автомобілем, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 .. При цьому потерпіла не заперечувала того факту, що вона дійсно переходила проїзджу частину у невстановленому місті та не побачила автомобіль обвинуваченого, оскільки була в затемнених окулярах, які їй потрібно було носити після операції на очах.
Незважаючи на позицію обвинуваченого суд дослідивши матеріали справи:
Протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 12.09.2016 року та схему до даного пртоколу, де оглянуто місце скоєння наїзду на потерпілу, фототаблицю до протоколу огляду; висновок КЗОЗ «Обласного наркологічного диспансера» від 12.09.2016р., згідно якого у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено; протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 28.10.2016 року та схему до даного протоколу; висновок судово-медичної експертизи № 1096-А/16 від 13.09.2016р., згідно якого в зв`язку з ДТП у потерпілої ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження які відносяться до категорії середньої тяжкості; висновок судово-автотехнічної експертизи № 986/16 від 07.12.2016р. відповідно до якого у дорожній обстановці яка склалася водій автомобіля «ДЕУ-Ланос» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України та мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України. Та в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП.
Оцінюючи в сукупності досліджені докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оцінені відповідно до ст.94 КПК України суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані вірно, за ч. 1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України суд вважає доведеною.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду характеризуючих даних стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно працює, за місцем роботи характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітнього сина, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який, за змістом ст. 12 КК України, є неумисним злочином середньої тяжкості, його наслідки, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України при здійсненні контролю за поведінкою засудженого відповідно до положень ст. 76 КК України.
При вирішенні питання про додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд виходить з того, що автомобіль це єдине джерело його доходу, оскільки ОСОБА_5 працює водієм та іншого джерела доходу не має, на своєму утриманні має неповнолітню дитину, а тому суд вважає призначення додаткової міри покарання недоцільним.
Що стосується цивільного позову, заявлений потерпілою у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди, то він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У позовній заяві потерпіла зазначає, що розмір душевних страждань вона оцінює в 300 000,00 грн., ціна враховує в себе усі страждання, які довелось їй перенести в зв`язку з лікуванням (тривалий час без можливості навіть підійматися з ліжка та пересуватись), проведення хірургічних операцій , постійне приймання ліків та інші медичні процедури.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167, ст. 23 ЦК України, а також п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Суд вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілою моральної шкоди, яка полягала в зміні звичайного укладу його життя на час отримання нею тілесних ушкоджень та проходження лікування та реабілітації, що вплинуло на її фізичний стан, під час проходження лікування та реабілітації.
Суд приймає до уваги той факт, що потерпіла дійсно зазнала моральних страждань у вигляді душевного хвилювання, викликаного ушкодженням здоров`я, фізичним болем, завданим травмами у результаті ДТП. Також суд вважає доведеним обставини щодо зміни укладу життя потерпілої, які виразились у неможливості нормальної життєдіяльності і тривалому лікуванні, враховуючи похилий вік потерпілої.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином суд частково задовольняє вимоги ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.
Судові витрати по провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців.
На підставі ст. 76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 у якості відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. (десять тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави в особі НДЕКЦ МВС України процесуальні витрати на проведення автотехнічної експертизи № 986/16 від 07.12.2016 року в сумі 1055 грн. 52 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: