В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.09.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 1-кп/308/107/17 (справа № 308/973/17) внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 23.01.2017 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Мукачівського району, с. Кузьмино, громадянину України, українцю, з неповною середньою освітою, раніше судимому, неодруженому, тимчасово не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:
22 січня 2017 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці, неподалік будинку АДРЕСА_2 , за попередньою змовою та у групі із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, відрито, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи про наявність грошових коштів у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки незадовго до того разом з ним вживали спиртні напої та останній неодноразово виймав їх з кишені куртки та надавав для придбання спиртних напоїв, підійшли до потерпілого ззаду, в той час коли той йшов по вулиці додому разом з ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді саден на шкірних покривах чола зліва, правої та лівої кисті на тильній поверхні та які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 47 від 23.01.2017 року потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, подолавши таким чином його опір.

В цей же час ОСОБА_5 повалив ОСОБА_4 на сніг, після чого витягнув з внутрішньої лівої кишені куртки, в яку той був одягнутий грошові кошти в сумі 5000 (п`яти тисяч) гривень, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з викраденим з місця події зникли, а грошові кошти в подальшому розділили між собою, частину з них витратили на власні потреби.

За таких обставин, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та доказів, викладених в обвинувальному акті, а також розмірів заподіяної шкоди.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та не оспорювання фактичних обставин справи та розміру заподіяної шкоди, суд зі згоди всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, наданих стороною обвинувачення і доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , пояснив суду що взимку цього року, точну дату не пам`ятає коли, він разом із ОСОБА_10 сиділи випивали у нього вдома, до них прийшов ОСОБА_11 із своїм товаришем. Вчотирьох вони випили 2 літри вина та 0,5 літрів горілки. Випивку та закуску купував він за свої кошти. У нього було спочатку 6 000,00 гривень, скільки залишилося після покупок він не перераховував. Коли він ішов додому разом із ОСОБА_10 , до них підійшли ОСОБА_12 із своїм товаришем. Феделеш потягнув його за капюшон та повалив на землю, потім нагнувся і витягнув із внутрішньої кишені гроші. У цей час колега ОСОБА_12 напав на його друга ОСОБА_13 і вдарив його по голові. Події відбувалися одночасно. Потім ті що нападали втекли. Кошти потім знайшли у ОСОБА_12 і вилучили.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що наприкінці січня цього року, ОСОБА_7 запросив його у гості до знайомих у с. Пацканьово о 15 годині. Вони пішли до ОСОБА_13 додому, де разом випивали, пили горілку і вино, побачили у ОСОБА_4 кошти і вирішили їх відібрати. Вони попередньо домовлялися із ОСОБА_7 відібрати кошти у ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , проте не домовлялися хто і як це буде робити. Тому він не може пояснити з якою метою ОСОБА_15 бив Свиду. Коли ОСОБА_16 уходив приблизно о 19 год. 00 хв., він підійшов до нього ззаду потягнув за капюшон і він впав, витягнув кошти із внутрішньої кишені куртки, потім вони з ОСОБА_15 втекли і пішли додому. Коштів було близько 3 200 гривень, вони із ОСОБА_7 зайшли до магазину придбали горілку та сигарети, витратили приблизно 120,00 грн., решту коштів поділили порівну, потім їх вилучили оперативники.

Судом також з метою з`ясування обґрунтованості визнання вини обвинуваченим та розміру заподіяної шкоди були досліджені наступні докази, надані прокурором, проти дослідження яких не заперечували сторони:

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.01.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 заявив, що серед представлених йому громадян із 100% впевненістю впізнає особу під № 1, це громадянин на ім`я ОСОБА_17 , який являється племінником ОСОБА_18 , та з яким він познайомився під час застілля. Під № 1 був ОСОБА_5 .

-висновок експерта від 23.01.2017 року № 47 за підсумком якого, на момент судово медичного обстеження на тілі ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірних покривіах чола зліва, правої та лівої кісті на тильній поверхні. Виникли вищевказані тілесні ушкодження в дії тупих твердих предметів або ударяння об такі в результаті падіння з висоти власного зросту і ударяння об підлегле покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 22.01.2017 року і не суперечить обставинам справи. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

-висновок експерта від 23.01.2017 року № 48 за підсумком якого, на момент судово медичного обстеження на тілі ОСОБА_4 яких небудь тілесних ушкоджень при зовнішньому огляді не виявлено.

Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Кузьмино Мукачівського району, громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, тимчасово не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із мамою ОСОБА_19 , 1961 року народження та братом ОСОБА_20 , 1998 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває.

ОСОБА_5 раніше судимий за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2010 року у справі № 1-40/10 за ст. 185 ч. 3 КК України на 03(три) роки позбавлення волі; за ст. 296 ч. 4 КК України на 04(чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно було призначено засудженому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на 04 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України до покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25 грудня 2008 року і остаточно призначено покарання ОСОБА_5 08 (вісім) років 03 (три) місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 визначено рахувати з 02 вересня 2008 року.

Відповідно до довідки про звільнення 02.12.2016 року ОСОБА_5 був звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання у період з 02.09.2008 року по 02.12.2016 року.

Як зазначено у п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

З огляду на викладене ОСОБА_5 вважається таким, що має судимість.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття у вчинені кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: щирого каяття у вчинені кримінального правопорушення, активного сприяння розкриттю злочину, та наявність двох обтяжуючих обставин: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, та вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, для виправлення обвинуваченого достатньо призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати із 17.07.2017 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити потерпілому, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 2 250,00 грн., визнані речовими доказами відповідно до постанови від 23.01.2017 року, - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000085 від 23.01.2017 року до розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, потерпілому, засудженому та його захиснику.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1