Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8406/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 року Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м. Києва в інтересах потерпілого ОСОБА_4 з скаргою на бездіяльність слідчого.
Скаргу обґрунтовував тим, що в провадженні Слідчого відділу Подільського РВ ГУ МВС України в м.Кїт€ві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0007487 за яким здійснюється досудове розслідування стосовно вчинених громадянкою ОСОБА_5 (зареєстрована: АДРЕСА_1 ) протиправних діянь стосовно неправомірного заволодіння нею у складі групи осіб речами та майном ОСОБА_4 , та пограбування квартири недієздатної ОСОБА_6 , з повним демонтажем технічного обладнання квартири і приведення житлового приміщення у непридатний для проживання стан. ОСОБА_4 та недієздатну ОСОБА_6 визнано потерпілими від правопорушення. Процесуальними керівниками досудового розслідування, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (також і грабіж недієздатної ОСОБА_6 з проникненням у житло вчинений організованою групою осіб) є група прокурорів Прокуратури Подільського району м.Києва ОСОБА_7 та ОСОБА_8 13.07.2015р. потерпілий звернувся до слідчого клопотанням про доповнення кримінально- правової кваліфікації ст.270-1 ч.І Кримінального Кодексу України. Однак, станом на 20.07.2015 р. слідчий вказане клопотання потерпілого не розглянув, не задовольнив, про розгляд клопотання потерпілого та його захисника не повідомив.
У судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Однак слідчий суддя не може погодитись із обґрунтованістю таких доводів скаржника про допущену слідчим бездіяльність, яка полягає в не розгляді його клопотання, виходячи з наступного.
Так стаття 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна
Зі змісту вказаних норм чинного кримінально-процесуального закону вбачається, що законодавцем надано право заявнику, потерпілому, його представнику чи законному представнику, підозрюваному, його захиснику чи законному представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцю тимчасово вилученого майна, оскаржити бездіяльність прокурора, слідчого, яка зокрема полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк.
Також зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавцем до бездіяльності слідчого та прокурора, яка може бути оскаржена в її порядку, віднесено, зокрема не здійснення останніми дій із повернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, яка визначає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При системному аналізі вказаних норм чинного КПК України в сукупності з іншими його норами можна зробити висновок, що хоч законодавцем і напряму віднесено до бездіяльності слідчого або прокурора не здійснення дій визначених ст. 169 КПК України, в той же час логічним є те, що вчиненню таких дій повинна передувати подача відповідного клопотання особою про повернення їй тимчасово вилученого майна, що і було зроблено скаржником 26.11.2015 року.
В той же час слідчим суддею встановлено, що єдиною нормою, яка регулює порядок та підстави розгляду клопотань в межах досудового розслідування про виконання будь-яких слідчих дій по кримінальному провадженню є ст. 220 КПК України.
Так, зазначена норма визначає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З системного аналізу вказаної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що законодавцем на слідчого, прокурора дійсно покладено обов`язок розглянути клопотання в строк не більше трьох днів з моменту його подання та повідомити про результати його розгляду і не розгляд такого клопотання останніми у зазначений строк та не повідомлення про результати його розгляду, є нічим іншим як їх бездіяльністю. В той же час зі змісту вказаної норми також вбачається, що право на звернення із клопотанням в порядку визначеному її положеннями мають лише сторони кримінального провадження, зокрема сторона захисту, потерпілий, його представник чи законний представник, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження.
В судовому засіданні встановлено, а скаржником не спростовано, що в провадженні Слідчого відділу Подільського РВ ГУ МВС України в м.Кїт€ві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0007487 за яким здійснюється досудове розслідування стосовно вчинених громадянкою ОСОБА_5 (зареєстрована: АДРЕСА_1 ) протиправних діянь стосовно неправомірного заволодіння нею у складі групи осіб речами та майном ОСОБА_4 , та пограбування квартири недієздатної ОСОБА_6 , з повним демонтажем технічного обладнання квартири і приведення житлового приміщення у непридатний для проживання стан. ОСОБА_4 та недієздатну ОСОБА_6 визнано потерпілими від правопорушення
13.07.2015р. потерпілий звернувся до слідчого клопотанням про доповнення кримінально- правової кваліфікації ст.270-1 ч. 1 Кримінального Кодексу України. Однак, станом на 20.07.2015 р. слідчий вказане клопотання потерпілого не розглянув, не задовольнив, про розгляд клопотання потерпілого та його захисника не повідомив.
Такі дії слідчого відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.
З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність та про передчасність тверджень скаржника про наявність бездіяльності слідчого, що стосується не розгляду його клопотання від 26.11.2015 року.
Статті 26, 94 КПК України визначають, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Слідчий суддя оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скаржника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 220, 284, 303 - 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відмовити;
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1