СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Снігурівка
Справа № 485/228/18
Провадження № 1-в/485/22/18
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК-5 ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Снігурівка у режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, уродженця с.Тамбичозеро Пудожського району Карельської області Російської Федерації, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , засудженого вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

встановив:

19 лютого 2018 року від засудженого ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання, про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст.81 КК України. Клопотання прийнято до провадження Снігурівського районного суду Миколаївської області в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав. Суду пояснив, що відбув більше двох третин строку призначеного судом покарання. Стягнень не має. На виробництві непрацевлаштований за станом здоров`я.

Представник установи виконання покарань заперечив проти задоволення клопотання. Пояснив, що за час відбування покарання засуджений характеризується посередньо та свого виправлення не довів. За дотримання режиму відбування покарання потребує часу для усвідомлення своєї вини у вчиненні злочину, доведення виправлення зразковою поведінкою та ставленням до праці, оскільки на час розгляду клопотання заохочень не має.

Прокурор зазначив, що клопотання необґрунтоване та є таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_6 засуджений 29 вересня 2015 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі (а.с.18-19 особової справи засудженого).

22 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджений вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця. Строк покарання рахується з 19 червня 2015 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08 лютого 2016 року по дату набрання вироком законної сили (а.с.28-29 особової справи засудженого). Відповідно до розпорядження Вінницького районного суду Вінницької області вирок набрав чинності 24 березня 2016 року (а.с.30 особової справи засудженого).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 червня 2015 року по 10 грудня 2015 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (а.с.33 особової справи засудженого).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Станом на 28 лютого 2018 року з призначеного вироком покарання ОСОБА_6 відбув 3 роки 3 місяці 17 днів; невідбутий строк покарання становить 9 місяців 13 днів.

При цьому, з матеріалів клопотання та особової справи вбачається, що засуджений за час відбування покарання має посередню характеристику. На виробництві непрацевлаштований за станом здоров`я. До застосування заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці не представлявся. За період відбування покарання режиму відбування покарання не допускав, однак з урахуванням даних про попередні судимості, а засуджений притягнутий до кримінальної відповідальності вдев`яте, свідчить про недостатність позитивних змін у особистості засудженого і неготовність його до самокерованої правослухняної поведінки, як то визначається ч.1 ст.6 КВК України.

Посилання засудженого на дотримання режиму відбування покарання, як підставу умовно-дострокового звільнення не відповідає нормі ст.9 КВК України, за якою засуджені зобов`язанні виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.

Таким чином, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком, а не правом засудженого.

На підставі викладеного, суд приходить висновку, що клопотання не знайшло свого обґрунтування, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України суд

постановив:

- в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного 22 лютого 2016 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_2