Справа № 690/311/17
Провадження № 1-кп/690/56/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 000689 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утримані батьків похилого віку, на час вчинення злочину не судимий в силу ст. 89 КК України, запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представників цивільного

позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
17.06.2017 року близько 16 год. 00 хв. (більш точний час досудовим розслідування і судовим слідством не встановлено) ОСОБА_3 реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відкрите вікно проник до недіючого приміщення ПАТ «Укрпошти», що розташоване за адресою: вул. Звенигородська, 1, м. Ватутіне Черкаської області, у якому за допомогою уламку скла відрізав 40 метрів телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4, що належить ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 2 573,60 грн., та помістив його у мішок, який заховав за димоходом на даху вказаного приміщення, таким чином вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але вказаний злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки був помічений у даному приміщенні працівниками Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.
Таким чином, ОСОБА_3 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, чим завдав ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди на загальну суму 2 573,6 грн.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла, він визнає себе винуватим та бажає давати показання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, учасники судового провадження не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитаний у ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_3 у інкримінованому йому діянні свою вину визнав повністю та показав, що 17.06.2017 року близько 16 год. 00 хв. він йшов по вул. Звенигородська, 1, м. Ватутіне Черкаської області повз приміщення недіючого приміщення ПАТ «Укрпошти», у цей час переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив залізти у дане приміщення, щоб подивитись чи є там якісь цінні речі, щоб викрасти їх. Проникнувши в середину даного приміщення через відчинене вікно, він піднявся на горище, де за допомогою уламку скла відрізав 40 метрів телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4, який, на його думку, був недіючим та нікому не належав. Після цього загорнув цей кабель у мішок, який знайшов на цьому ж горищі, та заховав його за димоходом на даху вказаного приміщення, оскільки мав намір у подальшому у нічний час забрати даний кабель та здати його у пункти прийому кольорових металів. Коли він спускався з горища, то на першому поверсі даного приміщені побачив працівників поліції, на запитання яких пояснив, що зайшов сюди випадково, щоб подивитись, що зараз у даному приміщенні знаходиться. Після того, як працівники поліції зафіксували його анкетні та контактні дані, він пішов у власних справах. У подальшому, працівники поліції викликали його до відділення поліції, де запитували, що йому відомо з приводу викрадення телефонного кабелю. Після цього він відразі зізнався у вчиненому та повідомив, де саме захований викрадений ним кабель.

Вказав, що щиро кається у скоєному, та просить призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, з огляду на незадовільний стан здоров`я, наявність на утриманні у нього батьків похилого віку, а також те, що його батько є онкохворим.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи викладене та встановлені обставини, суд вважає, що у ході судового розгляду кримінального провадження доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується посередньо.

На утриманні у обвинуваченого ОСОБА_3 перебувають батьки похилого віку, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Відповідно до медичної документації ОСОБА_10 з 2007 року знаходиться на диспансерному обліку з приводу раку шкіри волосянистої ділянки голови після радикального лікування.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає: його щире каяття у вчиненому, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання обвинуваченими винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, а й з урахуванням усвідомлення ним протиправності вчиненого діяння, наслідків, що настали, недопущення таких діянь у подальшому, а також сорому за вчинене; активне сприяння розкриттю злочину, що проявилося його зізнанні працівникам поліції у вчинені крадіжки, а також видачі їм викраденого майна; наявність на утриманні у нього батьків похилого віку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставин, що пом`якшують покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), який класифікується як тяжкий; ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця; особу винного; думку представника потерпілого про призначення покарання на розсуду суду та позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Водночас суд критично оцінює медичну документацію щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки наявні у нього захворювання не є тяжкими.

Положеннями ч. 3 ст. 68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.10.2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 308 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Остаточно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначено покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Відповідно до змісту ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в ч.ч. 1-3 ст. 70 КК України.
З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання в межах двох третин максимального строку санкції ч. 3 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеного покарання, більш суворим покаранням за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.10.2017 року, звільнивши від його відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, з переліку передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього.

Матеріальна шкода, завдана даним кримінальним правопорушенням, ОСОБА_3 не відшкодована.

Вирішуючи питання щодо заявленого публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» цивільного позову до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Представником цивільного позивача ОСОБА_7 , яка діє на підставі довіреності від 20.01.2017 року № 1517, підтримано уточнені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 7 388 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що діями ОСОБА_11 пошкоджено діючу телефонну мережу, а вартість відновлення відновлювальних робіт, яка розрахована локальним кошторисом програмного комплексу АВК-5 (3.0.4) становить 7 388 грн.

ОСОБА_3 уточнені цивільні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 5-1-1 від 15.11.2017 року вартість відновлювальних робіт по вул. Звенигородській, 1, м. Ватутіне Черкаської області становить 7 194 грн., з них: 6 374 грн. витрати по кошторису, 820 грн. податок на додану вартість.

ПАТ «Укртелеком» з 14.07.1993 року є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрації платника податку на додану вартість № 200016523 (НБ № 320657).

З огляду на вказане, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок їх у сукупності, суд вважає, що заявлений у даному кримінальному проваджені цивільний позов підлягає до задоволення.
Арешт на майно ОСОБА_3 не накладався.

Речові докази 40 м. телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4 до суду не надавались, відповідно до заяви від 17.06.2017 року передані представнику Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_12 , слід залишити у розпорядженні ПАТ «Укртелеком».

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 65-68, 70, 75, 76, 185 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Остаточне покарання ОСОБА_3 призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, поглинувши призначене покарання, більш суворим покаранням за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.10.2017 року, визначивши остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий стpок встановити тривалістю 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 28.07.2000 року Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» (18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 34, ідентифікаційний код 01182877) майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 7 194 (сім тисяч сто дев`яносто чотири) грн.

Речові докази, а саме: 40 м. телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4 залишити в розпорядженні Черкаської філії ПАТ «Укретелеком».

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Підстави для обрання ОСОБА_3 міри запобіжного заходу до вступу вироку у закону силу відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію даного вироку в суді. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1