Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/106/18
У Х В А Л А

11 січня 2018 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області, внесене у кримінальному провадженні №0000322 від 14 вересня 2017 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
встановив:
Слідчий, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження за погодженням з прокурором прокуратури Черкаської області звернулася до суду з поданням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на те, що строк його тримання під вартою закінчується 12 січня 2018 року, а у кримінальному провадженні №0000322 від 14 вересня 2017 року необхідно виконати ряд слідчих дій: провести одночасні допити між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 . Крім цього необхідно скласти кінцеву підозру про вчинення кримінальних правопорушень та повідомити її ОСОБА_6 , провести інші слідчі дії в яких виникне необхідність, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим на даний час підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, за найтяжчий з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, на утриманні дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків по місцю постійного проживання, підозрюваний ніде не працює, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого (шляхом вмовлянь, переконань та погроз) та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто вчиняти дії, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на даний час розслідуванням не встановлено інших осіб, за попередньою змовою з якими ОСОБА_6 вчиняв зазначені злочини, а відтак перебуваючи на волі може безперешкодно з ними спілкуватися, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому слідчий вважає, що інший запобіжний захід до ОСОБА_6 не може бути застосовано у зв`язку з тим, що він не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, а його вік, стан здоров`я та сімейний стан не перешкоджають підозрюваному перебувати під вартою.

9 січня 2018 року постановою першого заступника прокуратури Черкаської області старшого радника юстиції ОСОБА_10 строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000322 від 14 вересня 2017 року продовжено до 12 лютого 2018 року.

А тому, просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 лютого 2018 року.

Прокурор та слідча в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити повністю.

Підозрюваний та його захисник просили змінити за побіжний захід на менш суворий, не пов`язаний з позбавлення волі.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000322 від 14 вересня 2017, заслухавши думку сторін слідчий суддя приходить до наступного.

Так, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000322 від 14 вересня 2017 слідчим встановлено, що ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, домовився з невстановленими досудовим розслідуванням особами про незаконне викрадення та позбавлення волі ОСОБА_7 , з метою примусити останнього вчинити дії, що суперечать його волі, а саме зізнатися у здійсненні пострілу з гранатомету по квартирі, в якій проживає ОСОБА_9 , шляхом заподіянні сильного фізичного болю та фізичного страждання ОСОБА_7 .

У подальшому, 11 вересня 2017 року близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , разом з невстановленими особами, діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, знаходячись поблизу автомобільної заправочної станції «AMICENERGY», що розташована по вул. Г. Холодноярців, 82-а, в м. Сміла Черкаської області, на виконання раніше досягнутої домовленості, умисно, незаконно викрали та позбавили волі ОСОБА_7 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 з метою подолання опору ОСОБА_7 застосував відносно останнього балончик зі сльозогінною речовиною, після чого разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами нанесли численні удари руками та ногами в область голови і тулуба ОСОБА_7 , та застосовуючи до останнього фізичну силу, примусово проти його волі, помістили ОСОБА_7 до салону автомобіля марки ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому доставили його до місця, що розташоване у лісовому масиві неподалік від м. Сміла Черкаської області.

Після чого, ОСОБА_6 з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування лісовому масиві неподалік від м. Сміла Черкаської області, діючи умисно, на виконання раніше досягнутої домовленості, з метою примусити ОСОБА_7 визнати вчинення протиправних дій стосовно ОСОБА_9 , а саме здійснення ОСОБА_7 пострілу з гранатомету по квартирі ОСОБА_9 , заподіяли сильний фізичний біль та фізичне страждання ОСОБА_7 , що виразились у нанесенні чисельних ударів руками, ногами та предметом, схожим на палицю, в область голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, чим спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливів та саден м?яких тканин голови та обличчя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №02-01/1666 від 26 вересня 2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я; крововиливів, саден верхніх кінцівок, грудної клітки, саден нижніх кінцівок, що згідно з указаним висновком експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_7 проти своєї волі визнав, що він стріляв з гранатомету по квартирі ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 разом з невстановленими під час досудового розслідування особами на автомобілі ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевезли потерпілого на територію невстановленого під час розслідування промислового об?єкту, де тримали ОСОБА_7 проти його волі до ранку 12 вересня 2017 року.

Після чого ОСОБА_6 разом з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами на автомобілі ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевезли ОСОБА_7 до лісу, де тримали останнього проти його волі до вечора 12 вересня 2017 року.

У подальшому, потерпілого ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами було перевезено до невстановленої під час досудового розслідування квартири, де його утримували на протязі декількох годин, 12 вересня 2017 року.

Потім ОСОБА_6 разом із невстановленими під час досудового розслідування особами перевезли на вище вказаному автомобілі ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 , де утримували останнього проти його волі приблизно до 10 години 13 вересня 2017 року.

Після чого ОСОБА_6 разом з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами на автомобілі ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевезли ОСОБА_7 до комплексу «Хуторок», де утримували його в одному із номерів до вечора 13 вересня 2017 року. У вечірній час 13 вересня 2017 року ОСОБА_6 разом із невстановленими особами на автомобілі ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відвезли потерпілого ОСОБА_7 на ринок, який розташований в м. Сміла, де його і залишили.

Він же, 11 вересня 2017 року близько 19 години 50 хвилин, разом та за попередньою змовою із невстановленими під досудового розслідування особами, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, серед лісового масиву, орієнтовно розташованому поза межами м. Сміла, переслідуючи мету заподіяти останньому сильного фізичного болю та фізичних страждань шляхом нанесення побоїв з метою спонукати ОСОБА_7 вчинити дії, які суперечать його волі та отримати від нього визнання у вчиненні ним протиправних дій стосовно ОСОБА_9 , а саме у здійсненні ОСОБА_7 пострілу з гранатомету по квартирі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 умисно, заподіював фізичного болю та страждань ОСОБА_7 , шляхом нанесення чисельних ударів руками, ногами та предметом, схожим на палицю, в область голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок потерпілого ОСОБА_7 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливів та саден м?яких тканин голови та обличчя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №02-01/1666 від 26 вересня 2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я; крововиливів, саден верхніх кінцівок, грудної клітки, саден нижніх кінцівок, що згідно з указаним висновком експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_7 проти своєї волі визнав, що він стріляв з гранатомету по квартирі ОСОБА_9 .

12 жовтня 2017 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.

13 жовтня 2017 року слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10 грудня 2017 року.

8 грудня 2017 року слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 12 січня 2018 року.

За положеннями ст. 199 КПК, клопотання про продовження строку, в т.ч. тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше утримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання ( рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13.11. 2007 року).

Відповідно до ст.177 КПК України метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, у відповідності до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000322 від 14 вересня 2017 вбачається, що ухвалою слідчої судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 8 грудня 2017 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 12 січня 2018 року включно.

При цьому в ухвалі слідчої судді зазначено, що по справі необхідно виконати значний обсяг слідчих дій, а саме долучити до матеріалів кримінального провадження висновки двох судово-медичних (імунологічних) експертиз; провести одночасні допити між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 . Крім цього необхідно скласти кінцеву підозру про вчинення кримінальних правопорушень та повідомити її ОСОБА_6 , провести інші слідчі дії в яких виникне необхідність, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Разом з тим, з часу винесення хвали слідчої судді 8 грудня 2017 року та до часу звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 9 січня 2018 року будь які слідчі дії з підозрюваним ОСОБА_6 в кримінальному провадженні не проводилися. Дії, направленні на встановлення інших осіб з якими ОСОБА_6 вчиняв вказані злочини органом досудового розслідування не вчинялися.

Отже, прокурором не доведено, що обставини, зазначені у частині третій ст.199 КПК України, виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно, має постійне місце проживання за яким проживає разом з матір`ю та співмешканкою.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При цьому слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року ), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини та зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

Відповідно до роз`яснень ВССУ, викладених у п.18 Листа від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року2).

Тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Тому вважаю, що до ОСОБА_6 слід застосувати такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вважаю, що на день розгляду клопотання відсутні об`єктивні дані про те, що підозрюваний , перебуваючи на свободі буде чинити тиск на свідків та потерпілих, перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також може вчинити новий злочин, пов`язаний з насильством чи погрозою його застосування.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196,199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 12 лютого 2018 року.

Заборони ОСОБА_6 покидати цілодобово місце свого проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_3 .

Звільнити ОСОБА_6 з під-варти в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1 .

Ухвалу передати на виконання до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, який повинен негайно поставити на облік ОСОБА_6 та повідомити про це слідчого .

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, направити начальнику слідчого ізолятору №30 , слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору - для відому.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 15 січня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1