КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/227/18
Провадження № 1-кп/534/69/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні матеріали кримінального провадження № 0000072 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, працюючого водієм ПрАТ «Кременчук м`ясо», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в :
26 січня 2018 року о 12 год. 42 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ 5301», державний номер - НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п.10.1, 10,9 Правил дорожнього руху України, не переконавшись у безпечності маневру, розпочав рух заднім ходом до дверей складського приміщення магазину «Маркет-Опт», розташованого по просп.Героїв Дніпра,63 у м.Горішні Плавні Полтавської області, та допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , який знаходився біля дверей згаданого складського приміщення.

В результаті наїзду потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна в нижній третині, який за ступенем тяжкості відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнаючи себе винним у повному обсязі, показав, що встановлене судом кримінальне правопорушення вчинив так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 показав в суді, що під час розвантаження товару побачив як автомобіль під керуванням обвинуваченого став здавати заднім ходом. ОСОБА_4 не встиг відскочити і його ногу зажало між автомобілем та естакадою. Заподіяна шкода йому компенсована і майнових претензій до обвинуваченого він не має.

Крім показань допитаних в судовому засіданні осіб, винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи за №147 від 19 лютого 2018 року у громадянина ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна в нижній третині, який утворився від прямої травмуючої дії тупого твердого предмету, та по ступеню тяжкості відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.51).

Відповідно до протоколу огляду та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 січня 2018 року, згадана пригода мала місце в районі будинку АДРЕСА_2 (а.с.32).

Результатами огляду відеозапису події правопорушення, здійсненому камерою зовнішнього спостереження магазину, на якому зафіксовано як автомобіль марки «ЗИЛ 5301», державний номер - НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом наїжджає на потерпілого (а.с.53).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №53 від 02 лютого 2018 року в умовах даної події водій автомобіля ЗИЛ-5301, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , мав технічну можливість попередити ДТП шляхом виконання вимог п.п.10.1, 10.9. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У згаданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗИЛ-5301, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п.10.1,10.9. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (а.с.49-50).

Оцінивши перевірені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні необережного кримінального правопорушення проти безпеки руху транспорту. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.286 КК України, так як він, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Пунктами 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, передбачено що:

п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,

п.10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між допущеним обвинуваченим порушенням правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали, є причинний зв`язок.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України раніше не засуджувався, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.66), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.64-65). Від проходження медичної комісії відмовився (а.с.67).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої злочином шкоди (а.с.68). Обставин, які б обтяжували його покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, при визначені ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд, крім обставин, які характеризують особу обвинуваченого та пом`якшують його покарання, враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_5 є необережним та невеликої тяжкості.

З огляду на викладене, враховуючи вік обвинуваченого, його щире каяття та ступень його вини, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, у виді штрафу в розмірі, наближеному до мінімального.
Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, у тому числі те, що під час дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 був тверезий, суд вважає, що відсутні підстави для призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Прокурором в інтересах держави в особі Фінансового управління Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області пред`явлено до обвинуваченого позов на суму 5832,49 грн., яка складається з сум, витрачених на лікування потерпілого, що доведене у справі відповідним реєстром наданої медичної допомоги (а.с.15-17). Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав повністю.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

З наведених вище обґрунтувань та дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позову прокурора.

Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи №53 у розмірі 572,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.ст.124,126 КПК України (а.с.48).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3740 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 5832,49 грн.
Речові докази по справі: автомобіль марки «ЗИЛ-5301», державний номерний знак НОМЕР_1 , - залишити власнику ПрАТ «Кременчукм`ясо» (а.с.45).

Витрати на проведення судової експертизи №53 у розмірі 572 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в особі експертного закладу (а.с.48).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.
Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1