Справа № 559/2111/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" березня 2018 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
законних представників ОСОБА_7
ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу по матеріалах кримінального провадження №0000438 по обвинуваченню неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, а також клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_12 , -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дубенського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження №0000438 по обвинуваченню неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, а також клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_12 .

Клопотання обґрунтовує тим, що його неповнолітній підзахисний ОСОБА_9 вже майже 6 місяців. перебуває під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяоїского злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 цього Кодексу.
За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики. Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді, справ Конвенцію, про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду прав людини як джерела права.

Вважає, що вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , суд повинен врахувати і правову позицію ЄСПЛ у рішенні від; 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість, вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Сторона захисту переконана, що на даний час відпала потреба у застосуванні до ОСОБА_9 саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою

Саме лише обвинувачення підзахисного у вчиненні злочину жодним чином не свідчить про те, що він може в подальшому продовжити злочинну діяльність, як про це стверджувалось в ухвалах суду про обрання та продовження йому згаданого запобіжного заходу. Таким чином, на даний час залишається не обгрунтованою наявність ризику, який давав би підстави вважати, що обвинувачений намагатиметься вчинити інші, правопорушення.

Зазначає, що підзахисний ОСОБА_9 за місцем тримання під вартою характеризується фактично з позитивної сторони. Так, згідно із наданою Рівненським СІЗО характеристикою на ОСОБА_9 вимоги режиму утримання та правила внутрішнього розпорядку він виконує, стягнень немає. По відношенню до адміністрації СІЗО поводить себе ввічливо та коректно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Схильний до самозвинувачення. У спокійній звичній обстановці може успішно справлятися з життєвими задачами. У повсякденному житті схильний діяти після обміркування кожного вчинку, для нього характерний самоконтроль.

Вказана характеристика цілком обґрунтовано спростовує твердження сторони обвинувачення про наявність тих ризиків, які давали б достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиків, що обвинувачений може впливати на свідків, потерпілих чи сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для вирішена кримінальної справи, також не існує, оскільки на даний час судове слідство по справі закінчене, а отже, всі відповідні докази зібрані і збережені.

Відсутність підстав вважати, що підзахисний перешкоджатиме встановленні істини у справі, ухилятиметься від явки до суду, продовжуватиме злочинну діяльність ч залишить місце проживання свідчить про те, що немає підстав для подальшого тримання його під вартою.

Оскільки, тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менші суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник підтримали заявлене клопотання, з підстав у ньому зазначених просять звільнити з під варти обвинуваченого та обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді осбистого зобов`язання.
Прокурор заперечив подане клопотання мотивуючи тим що ОСОБА_9 схильний до вчинення злочинів, на даний час є засудженим до умовної міри покарання за вчинення тяжкого корисливого злочину, на стадії судового слідства оголошувався у розшук, а тому важає що до останього слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно змінити на більш м`який, з тих підстав, що передбаченні ст.177 КПК України ризики частково зменшились
Приймаючи таке рішення суд виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_9 на стадії досудового слідства та судового розгляду справи визнав вину у інкримінованих злочина. Окрім цього, суд приймає до уваги запевнення обвинуваченого про повне усвідомлення протиправності своїх дій, бажання стати на шлях виправлення, продовжити навчання та здобути професійну освіту. При цьому суд бере до уваги характеризуючі данні наданні Рівненським слідчим ізолятором згідно до яких останній умов утримання не порушував, самокретично ставиться до вчиненного, має чіткі плани на майбутне.
За таких обставини ризик продовження злочинної діяльності, ухилення від суду на час розгляду справи у суді суттево зменшився.
Зважаючи що життя і здоровя є найвищими цінностіми з урахуванням положень конвенції про захист основоположних свобод, суд вважає подале клопотання обгрунтованим та таким що підлягає до часткового задоволення.
Однак судом при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на більш мякий приймається до уваги необхідність встановлення до засудженої особи такого запобіжного заходу яки на переконання суду був необхідним тадостатнім для виконання обвинуваченим покладених обовязків, обмежував від можливості негативного впливу сторонніх осіб та вважає що обвинуваченому ОСОБА_9 слід зімнити запобіжний захід з тримиання під вартою на домашній арешт у вечірній та нічний час.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 181,331 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання- задоволити частково
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Збитин Дубенського р-ну, Рівненської області, жителю АДРЕСА_1 змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на щоденний домашній арешт з 18 години по 6 годину ранку.
Зобов"язати обвинуваченого ОСОБА_9 повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи, не відлучатися з населено пункту за місцем проживання у визначений у ухвалі вечірній та нічний час без дозволу суду та з`являтись до суду за викликом на визначений день і час.
Строк дії Ухвали закінчується 05 травня 2018 року.
Копію ухвали суду направити на виконання Дубенському ВП ГУНП у Рівненській області та Рівненському слідчому ізолятору для відому.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: