Справа № 372/2506/17
Провадження 1-кс-788/17
ухвала
Іменем України
19 вересня 2017 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001559 від 07.11.2016 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, яке обґрунтовує тим, що до Обухівського ВП ГУНП України в Київській області надійшла заява ОСОБА_4 за фактом самовільного захоплення, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюється потерпілою, чим заподіяли значну шкоду її інтересам. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.12.2013 року між ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно умов якого ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» надав ОСОБА_4 кредит в сумі 175000 гривень на розвиток підприємницької діяльності. 11.12.2013 року в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . Сторони оцінили предмет іпотеки в розмірі 195000 гри. 11.12.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір доручення згідно умов якого ОСОБА_4 доручив, а ОСОБА_6 зобов`язався вчинити від його імені продаж квартири АДРЕСА_1 , у разі несплати, несвоєчасної сплати або сплати не в повному обсязі кредитних коштів, та за умови письмового повідомлення про невиконання умов кредитного договору. 23.03.2015 року ОСОБА_4 внесла на рахунок ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» 1900 грн. 25.03.2015 року між ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №1112001/000-КФІ/13 від 11.12.2013 року, згідно умов якої суму кредиту було збільшено на 625000 гривень, тобто до 800000 гривень, та продовжено строк дії на 12 місяців, тобто з 11.12.2013 року по 11.12.2015 року. 25.03.2015 року між ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» та ОСОБА_4 було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору іпотеки від 11.12.2013 року, згідно умов якого, було внесено зміни до п.2.1 договору іпотеки наступного змісту «Сторони оцінюють Предмет іпотеки в розмірі 820000 гривень». 25.03.2015 року ОСОБА_4 внесла на рахунок ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» 20000 гри., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №510. 26.03.2015 року ОСОБА_4 внесла на рахунок ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» 610 000 грн., що підтверджується копісю квитанції до прибуткового касового ордеру №526. 19.11.2015 року ОСОБА_4 внесла на рахунок ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» 22320 гри., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №1484. Відповідно до копії інформаційної довідки №65381707 від 09.08.2016 року, власник квартири АДРЕСА_1 є ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ», на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30846699 від 09.08.2016. Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 також повідомила 03.11.2016 до її квартири прийшли невідомі особи в кількості шести осіб, які насильно зайшли до квартири АДРЕСА_2 . Зазначені особи сказали їй що вони є новими власниками квартири, та щоб остання забирала свої речі, та покинула квартиру, однак ОСОБА_4 залишилась в квартирі. Під час того як вона перебувала в квартирі, її змушували підписати кредитний договір на суму 13500 доларів США, на що вона не погодилась. Близько 16 години 00 хвилин, останню силою змусили покинути квартиру. Зважаючи на те, що особи, які організували незаконну схему щодо заволодіння майном, дізнались про те, що потерпілий почав захищати свої права та охоронювані законом інтереси, існує висока ймовірність подальшого відчуження згаданого майна третім особам, щоб уникнути його (майна) фізичного повернення у власність потерпілого, а також знищення речових доказів по справі. 15.09.2017 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер квартири як об`єкта нерухомого майна с 31, що знаходиться у власності громадянина України ОСОБА_8 , ін. № НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 . Таким чином існують достатні підстави вважати, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, вказаний речовий доказ може бути відчужений па користь інших осіб, які не є законними володільцями.

Заслухавши слідчого, який підтримав дане клопотання, дослідивши копії документів, якими обґрунтовується доводи клопотання, суд приходить до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001559 від 07.11.2016 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

15.09.2017 року слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області виніс постанову про визнання речовим доказом, квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер квартири як об`єкта нерухомого майна є 31, що знаходиться у власності громадянина України ОСОБА_8 , інн. НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 , визнав речовим доказом у кримінальному провадження № 0001559 від 07.11.2017 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, а також слідчим в судовому засіданні, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам продажу майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надходило, фіксація процесуальної дії не здійснювалася.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер квартири як об`єкта нерухомого майна є 31, що знаходиться у власності громадянина України ОСОБА_8 , інн. НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_4 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1