АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 661/1360/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/155/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 128 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любимівка Каховського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, і призначено покарання у вигляді 170 годин громадських робіт.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 не обирався.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у тому, що він 21 лютого 2017 року близько 12 год. 40 хв., знаходячись поблизу будинку № 5 по вул. Першотравневій у м.Нова Каховка Херсонської області, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 під час конфлікту, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, хоча повинен і міг їх передбачити, схопивши двома руками за комірець куртки ОСОБА_7 , штовхнув його руками, від чого останній впав правою стороною тулубу на металевий паркан, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 7,8 ребер справа, крововиливів грудної клітини справа, які згідно висновку експерта № 29 НК від 22.03.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі потерпілий, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ст. 128 КК України покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.
Вказує, що призначене покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого, суд не обгрунтував чому саме він призначив покарання цього виду , і не врахував його думку , як потерпілого.
Апелянт зазначає, що суд проігнорував його покази про те, що обвинувачений завдав йому удари в обличчя, і що органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 були кваліфіковані неправильно.
Перебуваючи у статусі обвинуваченого ОСОБА_8 погрожував потерпілому фізичною розправою. що є підтвердженням того, що він не розкаюється у скоєному злочині, але вказані обставини були проігноровані судом.
Зазначає, що у нього є свідок , який є працівником поліції та може підтвердити що обвинувачений пропонував матеріальну вигоду за вбивство потерпілого, проте суд не надав цьому жодної оцінки.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, захисниката обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Згідно положень ст. 337 КПК України суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення.
Як слідує із обвинувального акту, ОСОБА_8 органом досудового розслідування було висунуто обвинувачення в тому , що він на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 під час конфлікту, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, хоча повинен і міг їх передбачити, схопивши двома руками за комірець куртки ОСОБА_7 , штовхнув його руками, від чого останній впав правою стороною тулубу на металевий паркан, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 7,8 ребер справа, крововиливів грудної клітини справа.
Розглянувши кримінальне провадження у межах обвинувачення, суд проаналізував надані сторонами кримінального провадження докази у їх сукупності , перевіривши їх з точки зору допустимості , достовірності дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у скоєні злочину , в якому він обвинувачувався доведена.
Суд проаналізував показання потерпілого , який в суді показав, що ОСОБА_8 безпричинно штовхнув на огорожу, утримував його, поки не підбігли хлопці та не відтягли ОСОБА_8 . Зробив рентгензнімки, які виявили чисельні переломи на обличчі та розходження шва в місці перелому щелепи, причиною чого вважає є заподіяння удару в обличчя ОСОБА_8 .
Обвинувачений вину свою визнав, показав, що він схопив його за комірець і вони повалилися на огорожу, він його утримував, підбігли хлопці і розняли їх. Він не міг передбачити, що від падіння на огорожу у потерпілого будуть зламані ребра, але вважає, що причиною нанесення тілесних ушкоджень є його дії, бо саме він штовхнув потерпілого в сторону огорожі
Проаналізував суд і показання свідків , письмові докази, зокрема висновки судової медичної експертизи і навів переконливі мотиви чому він взяв до уваги одні докази і відхилив інші.
Посилання потерпілого на про те, що суд мав визнати обвинуваченого винуватим у завданні йому ударів руками в обличчя, які потягли за собою завдання тілесних ушкоджень у вигляді перелому щелепи , є неприйнятними з огляду на те, що обвинувачення ОСОБА_8 у завданні таких тілесних ушкоджень не пред`являлося, а суд не має правових підстав вийти за межі пред`явленого обвинувачення.
Як видно із вироку суд перевірив доводи потерпілого на навів переконливі мотив чому їх відхилив.
Підставно суд прийняв до уваги також і висновки судової медичної експертизи № 29 НК та № 4/29 НК згідно яких у ОСОБА_7 виявлено багатоуламковий перелом лівої щелепної дуги, перелом лівого щелепноорбітального комплексу, розходження лівого лобно-щелепного шва, перелом правої щелепної кістки, переломи верхньої щелепи, уламковий перелом кісток носу утворилися в результаті травматичної дії тупих предметів, давністю не менше одного місяця до проведення рентгенологічного МСКТ дослідження 28.02.2017 року. Утворення даних тілесних ушкоджень 21 лютого 2017 року, тобто в день, коли вчинено інкримінований ОСОБА_8 виключається.
Доводи апелянта щодо несправедливості призначеного ОСОБА_8 покарання через його м`якість колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вбачається, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий, вину у вчиненому злочині визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд не встановив.
Саме ці обставини, які підлягають врахуванню при призначені покарання і дали суду підстави для призначення покарання у виді громадських робіт. Реалізовуючи дискреційні повноваження , суд навів переконливі мотиви чому він визначив саме такий вид покарання , і колегія суддів погоджується із висновком суду, що призначене покарання буде достатнім для попередження нових злочинів і виправлення одбвинуваченого.
Твердження потерпілого про те, що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді обмеження волі , яке він має відбувати реально , є немотивованим.
Апелянт не наводить обставини, які б беззаперечно свідчили про м`якість призначеного судом покарання .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Керуючись ст. 376 ч 2 , 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 05.04.2018 року

Суддя: ОСОБА_2