Справа № 442/8216/16-к
Провадження № 1-кп/442/124/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в місті Дрогобичі по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002544 від 21.11.2016 відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше судимого 12.04.2001 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області до 2-ох років позбавлення волі та відповідно до Закону України „Про амністію від 05.07.2001 звільнений від відбування покарання; 12.11.2004 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1-го року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік; 03.10.2005 Бориславським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 186, 69, ч. 3 ст. 186, 69, 70, 71 КК України до позбавлення волі терміном на 1 рік 9 місяців; 09.06.2007 Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 196, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців; 14.12.2011 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до позбавлення волі, терміном на 4 роки 1 місяць, 23.03.2012 Галицьким районним судом міста Львова області за ч. 1 ст. ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі, терміном на 4 роки 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 08.10.2016 близько 14 год. 00 хв., знаходячись в магазині „Джинс, що розташований по вул. Л. Українки, 14 в м. Дрогобичі Львівської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав із прилавка дві жіночі куртки, а саме: джинсову жіночу куртку вартістю 400 грн та спортивну жіночу куртку вартістю 400 грн, на загальну суму 800 грн, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 21.11.2016 близько 11 год. 37 хв., перебуваючи в приміщенні ПТ „Ломбард АВЕРС, що по вул. Лесі Українки, 14 в м.Дрогобичі умисно таємно повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном марки ZTE Z730 ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 600 грн, чим спричинив ПТ „Ломбард АВЕРС матеріальну шкоду на вказану суму.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та дав показання, згідно з якими, 08.10.2016 він перебував по вул. Л. Українки, 14 в м. Дрогобичі Львівської області у магазині „Джинс, де біля входу в магазин побачив дві куртки, оскільки за його діями ніхто не спостерігав, він їх таємно викрав та з місця вчинення злочину зник.
21.11.2016 він зайшов у ломбард „АВЕРС на вул. Л. Українки, 14 в м. Дрогобичі та попросив показати йому мобільний телефон, який виявився розрядженим. Після цього він попросив продавця надати зарядний пристрій, і коли продавець відлучилась в підсобне приміщення, скориставшись її відсутністю, таємно викрав мобільний телефон та залишив приміщення ломбарду.

Враховуючи, що учасники судового провадження, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно обставин викрадення майна, що відбулося 08.10.2016 в магазині „Джинс, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд розглянув кримінальне провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження обставин провадження допитом обвинуваченого ОСОБА_3 .
Щодо обставин викрадення майна 21.11.2016 з ломбарду „АВЕРС, то крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим та наданим їм показами, його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується дослідженими та перевіреними судом доказами.
Допитана, як свідок, продавець-консультант ломбарду ОСОБА_8 підтвердила, що 21.11.2016 вона надала ОСОБА_9 для огляду мобільний телефон ZTEZ730 і оскільки телефон був розряджений, покупець попросив надати зарядний пристрій, за яким вона відлучилася в підсобне приміщення. Повернувшись за декілька секунд із зарядним пристроєм, виявила відсутність покупця і телефону, при цьому самої події крадіжки вона не бачила.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер внутрішнього спостереження від 21.11.2016 в ломбарді „Аверс що у м. Дрогобичі по вул. Л. Українки, 14, запис на якому відповідає вказаним вище показам свідка.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_3 та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, пом`якшуючі обставини та обтяжуючі обставини.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, є корисливим, дані про його особу, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за умисні корисливі злочини, при цьому, на шлях виправлення не став, тобто обвинувачений не виявляє реальної і адекватної критики власних протиправних дій та наполегливо продовжує вчиняти нові злочини,не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, суспільно-корисною працею не займається.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає можливим врахувати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК Українисуд враховує рецидив злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, однієї обставини, що обтяжує покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав його винуватим, покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 6 місяців, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до вимог ст. 65 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про звільнення його від призначеного покарання на підставі Закону України „Про амністію у 2016 році, посилаючись на те, що він має неповнолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого він не позбавлений батьківських прав, злочин у вчиненні якого він обвинувачується віднесений до категорії середньої тяжкості.
Відповідно до п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 № 1810-VІІІ звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Стаття 10 вищевказаного Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до ст. 3 Закону України „Про застосування амністії в Україні установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим 15.02.2005, відносно якого він не позбавлений батьківських прав, що підтверджується листом Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06.10.2017 № 1206/06-24
Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав. Крім того, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у жовтні та листопаді 2016 року, тобто до дня набрання чинності Законом України „Про амністію у 2016 році.
Оскільки обмежень щодо застосування амністії до ОСОБА_3 судом не встановлено, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази: джинсову жіночу куртку та спортивну жіночу куртку повернути потерпілій ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки ZTE Z730 ІМЕІ НОМЕР_1 повернути потерпілому ПТ „Ломбард АВЕРС; відеозапис з камер внутрішнього спостереження від 21.11.2016 в ломбарді „Аверс залишити при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 19.12.2016 до набрання вироком законної сили, зарахувати в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання з 19.12.2016.
На підставі п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.
Речові докази: джинсову жіночу куртку та спортивну жіночу куртку повернути потерпілій ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки ZTE Z730 ІМЕІ НОМЕР_1 повернути потерпілому ПТ „Ломбард АВЕРС; відеозапис з камер внутрішнього спостереження від 21.11.2016 в ломбарді „Аверс залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , застосований до 02.11.2017 у вигляді тримання під вартою, скасувати.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти з зали суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1