Ухвала
Іменем України
28 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 235/791/17
Провадження № 51-4411 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000001,
встановив:

За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2017 року

ОСОБА_5 , громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Вирішено питання щодо цивільних позовів.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 січня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 31 грудня 2016 року, приблизно о 13.19 год, знаходячись на території привокзального ринку м. Покровська Донецької області, куди він прибув з метою перевірки робочого режиму своєї торгівельної палатки, побачив, що в сусідній торгівельній точці, що належить ФОП ОСОБА_6 , розташованій на території ринку поряд з його торгівельною точкою, наявна черга покупців та відбувається торгівля. ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, показуючи своє зневажливе ставлення до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, громадського порядку, з хуліганських спонукань, розштовхав чергу покупців в торговій точці ОСОБА_6 та безпричинно став вимагати від продавця ОСОБА_7 , щоб вона припинила торгівлю. Продавець ОСОБА_7 зробила йому зауваження, попросила поводити себе спокійно в громадському місці, не заважати присутнім на місці громадянам та не порушувати режим роботи торгової точки. Після чого ОСОБА_5 став виражатись на адресу ОСОБА_7 грубою нецензурною лайкою, виказувати їй погрози вбивством, потім схопив з вітрини шматок сиру та кинув ним в обличчя останній, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження. Продовжуючи свої хуліганські дії, засуджений, не реагуючи на зауваження присутніх на ринку покупців, продавця ОСОБА_8 , обіцянки продавця ОСОБА_7 викликати на місце події власницю торгівельної точки ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, бажаючи завадити продавцю здійснювати роботу торгівельної точки та продаж товарів, висловлюючись нецензурною лайкою, розкидав товар - шматки сиру, що знаходились на поверхні вітрини, на підлогу. Діями ОСОБА_5 була порушена нормальна діяльність торгівельної точки ФОП ОСОБА_6 , покупці вимушені були покинути місце торгівлі та розійтись. Свої хуліганські дії ОСОБА_5 продовжував тривалий час - близько 20-30 хвилин і тільки після того, як ОСОБА_7 повідомила, що на місце викликаний наряд поліції, останній припинив протиправні дії та покинув місце події.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи й неповноту судового розгляду, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового судового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції. Зокрема, захисник вважає недоведеним і безпідставним засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України. Крім того, зазначає, що апеляційним судом, не надано оцінки, щодо необґрунтованого задоволення місцевим судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 в частині вирішення майнової шкоди, в розмірі 1583, 50 грн. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 404, 419 КК України.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України не підлягають.

Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до ст. 94 КПК України, та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 296 КК України є правильною.

Такі висновки відповідають наданим у судовому засіданні показанням потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які 31 грудня 2016 року були покупцями у торговій палатці ОСОБА_6 та бачили початок конфлікту між засудженим та потерпілою ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які здійснюють свою підприємницьку діяльність поруч та навпроти із торгівельним місцем ФОП ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , яка є напарницею продавця ОСОБА_7 . Дані свідчення узгоджуються між собою та підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів, висновком судово-медичної експертизи, а також актом інвентаризації пошкодженого товару.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх належності, допустимості, достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому, визнавши його винуватим та вірно кваліфікував його дії.

Що стосується доводівзахисника про неправильність вирішення судом цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України, а за необхідності застосовуються норми ЦПК УКраїни, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із копії вироку місцевого суду вбачається, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості позову потерпілої ОСОБА_6 та його розміру в частині відшкодування майнової шкоди, суд врахував, що витрати пов`язані із пошкодженням товару на її торгівельній точці, вона понесла внаслідок хуліганських дій вчинених засудженим. Розмір відшкодування у цій частині підтверджений актом інвентаризації пошкодженого товару (сиру, на суму 1583, 50 грн), який підлягав знищенню, якому суд дав належну оцінку, як письмовому доказу та визнав його допустимим доказом. Тому, доводи захисника про необґрунтоване задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними.

Крім того, доводи касаційної скарги близькі за змістом доводам, які були наведені в апеляційній скарзі захисника та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 404, 419 КПК України.

З урахуванням викладеного, підстав вважати ОСОБА_5 необґрунтовано засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України, на чому наголошує захисник в касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3