Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/57/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 368 (168) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2018 року про задоволення клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного 29 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що за клопотанням слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 06 лютого 2018 року, погодженого з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2018 року для забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні - накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 із забороною його використання та розпорядження.

Рішення слідчого судді мотивовано, тим що майно, яке було виявлено та вилучене у підозрюваного ОСОБА_8 використовувався ним для здійснення протиправної діяльності і постановою слідчого визнаний речовим доказом, який для забезпечення проведення слідчих дій підлягає арешту.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та відмовити в накладенні арешту на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4» (IMEI 1- НОМЕР_1 , IMEI 2- НОМЕР_2 ), в якому знаходяться дві пластикові Sim-картки: оператора мобільного зв`язку «Vodafone Україна» (обслуговує мобільний номер НОМЕР_3 ) та оператора мобільного зв`язку «Київстар» та ноутбук «HP» у корпусі чорного кольору із зарядним пристроєм до нього.

Зазначає, що під час розгляду справи слідчим суддею не наведено конкретних даних про використання мобільного телефону та ноутбуку для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Крім того зазначає про те, що у разі необхідності слідчий чи прокурор могли із залученням спеціаліста здійснити копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах.
Також, адвокат, з посиланням на ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджує, що вищезазначене майно вилучене безпідставно, а тому на думку адвоката підлягає поверненню ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в скарзі, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні являється здійснення слідчими суддями, у порядку передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених КПК (статті 370, 372).

Вона має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Під обґрунтованістю ухвали розуміється її постановлення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами та іншими матеріалами, якими слідчий чи прокурор обґрунтовують доводи клопотання, та які досліджені під час судового розгляду та оцінені слідчим суддею відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Вмотивованою є ухвала слідчого судді, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, з представлених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що 29 січня 2018 року за заявою ОСОБА_10 по факту вимагання службовими особами неправомірної вигоди за вирішення питання, яке входить до їх компетенції, до ЄРДР були внесені відповідні відомості за № 0000008, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування.
В рамках даного кримінального провадження № 0000008, слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 05 лютого 2018 року згідно ст..233 КПК України проведено огляд місця події, за результатами якого було виявлено та вилучено майно, яке належало підозрюваному ОСОБА_8 .
06 лютого 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Як пояснив ОСОБА_8 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 , факт вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 вони оспорюють та вважають, що арешт на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4» та ноутбук «HP», які були вилучені у процесі обшуку, необґрунтований, а тому вони підлягають поверненню.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду відмічає, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не входить в обговорення деталей, наявності або відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, у зв`язку з чим на думку адвоката ОСОБА_7 майно ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон та ноутбук повинні бути звільнені з - під арешту, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність конкретно зазначеного в клопотанні слідчого майна критеріям ст. 98 КПК України, а відтак з урахуванням позиції як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, а також загальних засад кримінального судочинства ( ст. 7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України) погоджується з висновком слідчого судді районного суду про те, що в даній ситуації, арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси апелянтів спрямований на встановлення фактичних обставин справи, арештоване майно можливо використати як доказ обґрунтованості причетності або непричетності ОСОБА_8 до незаконної діяльності.

Визначальним в цій справі є те, що слідчий суддя районного суду наклав арешт на майно (телефон и ноутбук), які визнані речовими доказами для їх збереження, грубих процесуальних порушень, які б вказували про безумовне скасування рішення слідчого судді, колегія суддів під час перегляду справи, в межах доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 - не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2018 року про задоволення клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000008 - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .