Справа №: 343/1074/17
Провадження №: 1-кп/0343/103/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 07.03.2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабин-Зарічний, Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, депутатом не обирався, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Злочин вчинено при наступних обставинах.
ОСОБА_6 02.03.2017 року близько 18.30 годин, перебуваючи у квартирі, яка знаходиться в АДРЕСА_1 за місцем проживання, вчинив сварку із своєю дочкою ОСОБА_5 , в ході якої умисно кулаком правої руки наніс їй один удар в ділянку лівого ока з переходом на ділянку носа, при цьому умисно заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока з переходом на ділянку носа; перелом кісток носа без зміщення та без порушення функцій носового дихання, які згідно висновку судово-медичного експерта №27 від 07.04.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких що викликали короткочасний розлад здоров"я.

Обвинувачений вину не визнав та пояснив, що 02.03.2017 року у шарпанині можливо і вдарив дочку ОСОБА_5 , однак прича конфлікту, на яку вказує потерпіла не відповідає дійсності, так як умислу у нанесенні удару дочці у нього не було. Це була звичайна побутова сварка.
Якщо суд прийде до переконання про його винуватість, просив застосувати відносно нього амністію, наслідки застовування якої йому відомі.Подав клопотання, в якому просив застосувати до нього Закон України „Про амністію у 2016 році", так як він пенсійного віку.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим його винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доведена показаннями потерпілої, свідків, даними, отриманими в результаті проведення слідчих дій, іншими матеріалами кримінального провадження:
З показань потерпілої ОСОБА_5 , даних суду, встановлено про те, що 02.03.2017 року близько 18 години, батько розпочав сварку з приводу користування побутовою технікою у вітальній кімнаті. Під час скандалу батько вдарив її кулаком правої руки в ділянку носа. Мама і брат його забрали та викликали працівників поліції. Вважає, що тілесні ушкодження батько наніс їй умисно.

З показань свідка ОСОБА_7 суд встановив, що зі слів дружини йому стало відомо ,що удар в ділянку обличчя наніс її батько. Самого конфлікту він не бачив.

ОСОБА_8 дала суду показання про те, що 02.03.2017 року був конфлікт в сім"ї через те, що її колишній чоловік виганяв дочку з сім"єю з квартири. Під час сварки ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_5 кулаком в ніс та переламав його. Свідками події були вона та її син ОСОБА_9 . Вважає, що чоловік вдарив дочку умисно.

ОСОБА_10 , допитаний в якості свідка, дав показання, що 02.03.2017 року був очевидцем того, як батько наніс удар в ділянку обличчя сестрі, виганяючи її з дому. Після чого він з матір"ю відтягули батька від сестри.

З показань свідка ОСОБА_11 суд встановив, що 02.03.2017 року він з"явився по виклику за адресою проживання ОСОБА_12 . Ним відбиралось пояснення у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка в поясненні зазначила, що батько виганяв її з дому і через те, що відмовлялась йти, він вдарив її у обличчя. Бачив у ОСОБА_5 кров в ділянці носа. Потерпіла в поясненні також вказала, що батька від неї відтягували мама та брат, під час чого розірвали на ньому футболку.

Згідно даних витягу з кримінального провадження №0000132, внесеного 07.03.2017 року в ЄРДР, вбаачається про те, що 02.03.2017 року ОСОБА_6 близько 18.30 год. в кварирі по місцю проживання вчинив сварку з дочкою ОСОБА_5 , під час якої наніс удар в ділянку обличчя, причинивши їй тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №27 судово-медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_5 мались ушкодження: синець на нижній повіці лівого ока з переходом на ділянку носа; перелом кісток носа без зміщення та без порушення функції носового дихання. Ушкодження спричинені дією тупого твердого предмета, могли утворитись як при нанесенні удару в ділянку обличчя, так і при ударі ділянкою обличчя до такого, можливо у термін, вказаний у постанові. Вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров"я.

Показання обвинуваченого, в яких він вину не визнав та вказав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, однак у шарпанині можливо вдарив дочку, об`єктивно спростовані дослідженими у справі доказами, які, на думку суду, дані ним з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Показання потерпілої та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які вказують на факт заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень, послідовні та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, а тому судом беруться за основу обвинувального вироку.

Окрім цього, висновком вказаної експертизи підтверджується показання потерпілої ОСОБА_5 про обставини та локалізацію тілесних ушкоджень останньої. Даний висновок експерта належно аргументований з наукової точки зору, не суперечить іншим доказам у справі, а тому суд визнає його достовірним доказом.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно спричинив легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом"якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що по місцю проживання він характеризується позитивно, скарг на його поведінку в Долинську міську раду не поступало, на обліку в психоневрологічному, наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не знаходиться.
Згідно доповіді Долинського міськрайонного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про обвинувачення ОСОБА_6 вбачається, що він проживає з родиною в АДРЕСА_1 . Депутатом міської ради не являється, участі у підготовці досудової доповіді не брав. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.
Орган пробації прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можлививе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Виконання покарання в громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
У ст. 3 вказаного Закону зазначено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування ".
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, досягнув пенсійного віку, що підтверджується довідкою №3886 від 26.10.2017 року, виданою Калуським об"єднаним управліннм Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.
Обвинувачений в минулому не судимий, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів які не є тяжкими чи особливо тяжкими. Вказаний злочин вчинено в березні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин, суд вважає, що на ОСОБА_13 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році»,оскільки він являється пенсіонером, наслідки застосування цього закону йому зрозумілі, а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Запобіжний захід не обирався. Процесуальних витрат не понесено. Цивільний позов не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 ( вісімсот п"ятдесят) гривень.
Звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя