Справа № 645/1692/15-к
Провадження № 1-кп/645/108/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000884 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:
03.03.2015 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 27.06.2017 року вказане кримінальне провадження передано у провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 .
Ухвалою Фрунзенського районного судум.Харкова від 29.06.2017 року справу прийнято до свого провадження суддею Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 та призначено в підготовче судове засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти призначення справи до судового розгляду заперечувала, заявила клопотання про повернення прокурору обвинувального акту. На обґрунтування клопотання посилалася на те, що досудове розслідування проведено не уповноваженим органом, з порушенням правил підслідності, обвинувальний акт складено не уповноваженою особою, тому не може вважатись законним. Зазначила, що 09.10.2014р. об 11 годині 47 хвилин, після визначення 07.10.2014р. в якості органу досудового розслідування Слідчого Управління ГУ МВС України в Харківській області та вручення 08.10.2014р. ОСОБА_4 слідчим того ж управління повідомлення про підозру, до ЄРДР безпідставно внесена інформація щодо зміни органу досудового розслідування СУ ГУМВСУ в Харківській області та справу передано для проведення досудового розслідування до прокуратури Харківської області, без наявності ознак неефективного досудового розслідування, що суперечило ст. 38 КПК України в редакції, яка діяла в термін, що охоплювався датою зміни підслідності та свідчить про незаконність проведеного досудового розслідування і, як наслідок, про недопустимість всіх зібраних стороною обвинувачення доказів. Вважає, що зазначені порушення норм кримінального процесуального закону є істотними та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, виходячи з приписів ч.2 ст. 1 КПК України, ст..ст. 3, 19, 121 Конституції України, а також ст. 5 Закону України «Про прокуратуру», рішення Конституційного Суду України у справі № 12-рп/2011 від 20.10.2011р., постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р..

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав.

Вислухавши думку прокурора, осіб, що беруть участь у розгляді справи, вивчивши обвинувальний акт з додатками та інші матеріали кримінального провадження, які 17.12.2015р. надійшли до суду від попереднього прокурора ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З обвинувального акту, наданого суду, вбачається, що він складений слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та затверджений старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_6 02 березня 2015 року.

Згідно Витягу з ЄРДР № 0000884 від 07.10.2014р. досудове розслідування зазначеного кримінального провадження доручено слідчому управлінню ГУМВС України в Харківській області.

Як зазначається в реєстрі матеріалів досудового розслідування (розділ П п.7), 09.10.2014р. прокурором прийнято процесуальне рішення постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, т. 1 а.с. 249-250.

Із наданої захисником до канцелярії суду 11.01.2018р. копії постанови прокурора Харківської області від 09.10.2014р. та копії детального витягу із ЄРДР вбачається, що іншим органом досудового розслідування визначено слідче управління прокуратури Харківської області, про що того ж дня об 11 годині 47 хвилин до ЄРДР внесена відповідна інформація, без вказівки на особу попереднього прокурора.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК України, редакція якої діяла в термін часу з 22.08.2014р. року по 31.10.2014р., органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) були слідчі підрозділи: а) органів внутрішніх справ; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів державного бюро розслідувань.

Отже, відповідно до чинної на час 09.10.2014 року редакції ст. 38 КПК України, органи прокуратури не зазначені в якості органів, що були наділені повноваженнями здійснювати досудове розслідування кримінальних проваджень. Зміст зазначеної норми кримінально-процесуального законодавства збігався зі змістом ст. 121 Конституції України, яка діяла станом на 09.10.2014р., а з 02.06.2016р. ст..131-1 Конституції України, відповідно до якої до повноважень прокуратури не була віднесена можливість проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. При цьому, ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» зазначає, що організація та діяльність прокуратури України визначається саме Конституцією України. Також, відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру не покладені функції проведення досудового розслідування, а частина 3 тієї ж статті закону взагалі забороняє покладати на прокуратуру функції, не передбачені Конституцією України.

Виходячи з вищезазначеного суд, спираючись на вимоги ст. 19 Конституції України, зазначає, що посадові особи прокуратури Харківської області під час проведення досудового розслідування повинні були діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, приймати процесуальні рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень.

Між тим, 09.10.2014р. прокурор Харківської області ОСОБА_8 , керуючись ч.5 ст. 36 КПК України, виніс постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому управлінню прокуратури Харківської області, що суперечило ч.2 ст. 216 КПК України, згідно з якою досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368 КК України було віднесено до підслідності слідчих органів внутрішніх справ, а не слідчих органів прокуратури Таке законодавче розмежування підслідності між різними органами досудового розслідування визначало розподіл наданих кримінальним процесуальним законом повноважень.

Суд вважає, що зміна 09.10.2014р. року органу досудового розслідування відбулась з порушенням ч.5 ст. 36 КПК України, оскільки прокурор доручив подальше здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000884 не слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного і того ж органу - ГУ МВС України в Харківській області, а слідчому управлінню прокуратури Харківської області, діяльність якого знаходилась поза межами органів внутрішніх справ. За вказаних обставин існують обґрунтовані сумніви щодо законності проведення досудового розслідування, законності збору доказів обвинувачення та їх допустимості.

Крім того, в даному кримінальному провадженні не дотримані суттєві вимоги, необхідність виконання яких викладена в рішенні Конституційного Суду України у справі № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року, зокрема : «…Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними не уповноваженою на те особою, з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, тощо…».

Наведені порушення вимог закону суд вважає істотними і такими, що перешкоджають ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 складений не уповноваженим органом, не відповідає завданням кримінального провадження, викладеним в ст. 2 КПК України щодо охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та порушує загальні засади законності здійснення кримінального провадження, закріплені у ст. 9 КПК України.
Пунктом 3 частини 3 ст. 314 КПК України суду надано право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Виходячи з приписів ст. 291 КПК України, суд зауважує, що зміст даної норми не передбачає необхідність перевірки судом факту підписання та затвердження обвинувального акту саме уповноваженою особою. Разом з тим, керуючись ч.6 ст. 9 КПК України, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 ст. 7 цього Кодексу. В даному випадку суд виходить з того, що обвинувальний акт не відповідає загальним засадам кримінального провадження, закріпленим в п.п. 1,2 ч.1 ст. 7 КПК України, таким як законність та верховенство права.

За таких обставин, зі змісту вказаних норм матеріального і процесуального права суд позбавлений права призначати справу до судового розгляду у відповідності до обвинувального акту, так як він не відповідає вимогам КПК України, відповідним положенням Конституції України та іншим законам України, з яких, згідно ч.2 ст. 1 КПК України складається кримінальне процесуальне законодавство України.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.3 ст. 314, 372 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернути прокурору Харківської області.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Головуючий суддя