АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6757/16-к Номер провадження 11-кп/786/62/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002847 за апеляційною скаргою з внесеними змінами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Полтава, яка проживає АДРЕСА_1 , судимої, останній раз:

6.10.2016 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за:

- ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невібуте покарання, призначене 6.10.2016 Октябрським районним судом м. Полтава та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі та штраф у сумі 850 грн, який виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.01.2017 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 23.10.2016 приблизно о 16 годині в приміщенні магазину «Аврора», що по вул. Великотирнівська,31/1 в м. Полтава, повторно, умисно, шляхом вільного доступу, у підсобному приміщенні магазину, із сумки, що належить ОСОБА_10 , таємно викрала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.07.1996, на ім`я « ОСОБА_11 », гаманець вартістю 200 грн з грошовими коштами в сумі 250 грн, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.

Повторно, 11.11.2016 приблизно о 13 год 55 хв ОСОБА_7 в приміщенні комісійного магазину дитячого одягу «Зайченя», за адресою АДРЕСА_2 , умисно, шляхом вільного доступу зі столу продавця таємно викрала грошові кошти в сумі 2 000 грн, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Повторно, 23.11.2016 приблизно о 18 год 20 хв ОСОБА_7 під час проїзду в тролейбусі за маршрутом № 4, поблизу зупинки громадського транспорту «5 Школа» в м. Полтава, умисно, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_13 таємно викрала гаманець з грошовими коштами в сумі 350 грн, заподіявши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами прокурор, не оскаржуючи доведеності та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить змінити вирок суду та вважати ОСОБА_7 засудженою за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Вважати, що ОСОБА_7 остаточно призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за останнім вироком невідбуте покарання призначене 6.10.2016 Октябрським районним судом м. Полтава у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі. Виключити з резолютивної частини вироку посилання на самостійне виконання покарання у виді штрафу, призначеного за ч.2 ст. 357 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд, призначаючи покарання неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував ст. 70 КК України при визначенні обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів.

В ході розгляду провадження 5.12.2017 від обвинуваченої ОСОБА_7 надійшло клопотання про застосування до неї п.п. «в» та «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона має неповнолітніх дітей та хвора на активну форму СНІДу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченої та її захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги, при цьому обвинувачена відмовилася від поданого клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_7 під час розгляду провадження у суді першої інстанції свою вину у вчинених злочинах визнала, фактичні обставини провадження учасниками не оспорювалися, через це суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Тому колегія суддів згідно ч. 3 ст. 349 та ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряє фактичні обставини кримінального провадження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у злочинах, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як незаконне заволодіння паспортом, а також повторне таємне викрадення чужого майна, учасниками провадження не оспорюється.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченій покарання суд першої інстанції порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 5 статті 71 КК України встановлено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Вказаних норм суд першої інстанції не дотримався, та призначаючи ОСОБА_7 покарання окремо за кожен злочин, визначив їй остаточне покарання лише на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, не призначивши остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Тому твердження прокурора в апеляційній скарзі з внесеними змінами про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не призначення покарання за сукупністю злочинів є обґрунтованим і в цій частині вирок підлягає зміні,оскільки в апеляційній скарзі з внесеними змінами не ставиться питання про ухвалення нового вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання відповідно до вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за умисні злочини, на шлях виправлення не стала та знову вчинила корисливі злочини під час іспитового строку, має на утриманні неповнолітню дитину, хворобливий стан здоров`я; обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання, колегія суддів окрім визнаного судом, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, дані про особу обвинуваченої, яка вину визнала, те, що шкода потерпілим не відшкодована, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення злочинів проти власності, суспільно-корисною працею не займається, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинила новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, наявність інших кримінальних проваджень, які розглядаються судами першої інстанції, що в цілому характеризує особу обвинуваченої як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер її протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку її особи.

Тому суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, та за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Згідно рекомендацій п. 16 вказаної вище постанови Пленуму ВСУ, визнавши підсудного винним у вчиненні кількох злочинів, відповідальність за які передбачена різними статтями (частинами статей) КК України, суд повинен призначити додаткове покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити його за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України.
У разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст. 71 КК України до додаткового покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково те додаткове покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком. При цьому загальний строк додаткового покарання одного й того ж виду не може перевищувати максимального строку, встановленого законом для такого виду покарання. Різні додаткові покарання, призначені на підставі ст. 71 КК України, виконуються самостійно.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_7 спершу потрібно призначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, а потім на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з внесеними змінами прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання зміні, як про це просить прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу з внесеними змінами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_7 остаточно засудженою за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за останнім вироком невідбутого покарання, призначеного 6.10.2016 Октябрським районним судом м. Полтава у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на самостійне виконання покарання у виді штрафу, призначеного за ч.2 ст. 357 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4