Провадження № 1-кп/742/266/17
Єдиний унікальний № 742/2900/17
ВИРОК
Іменем України
11 жовтня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Курськ, Російської Федерації, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітнього сина, не працюючого, з неповною вищою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18 травня 2017 року в другій половині дня, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в с.Стрільники Прилуцького району, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, проїжджаючи повз церкву, що розташована в с.Стрільники Прилуцького району, пошкодив та викрав одну металеву трубу, вагою 15 кг та металевий ланцюг, вагою 57 кг, які складали огорожу церкви, та знаходяться на балансі ТОВ «Прилуцький Хлібодар», після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинивши потерпілій стороні матеріальні збитки на загальну суму 252 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорював, детально розповівши про обставини вчиненого кримінального правопорушення, щиро кається в скоєному, просив суд суворо не карати. Крім того, просив суд застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році», та повідомив про свою обізнаність щодо наслідків застосування такого закону.

Представник потерпілої сторони ТОВ «Прилуцький Хлібодар» в судове засідання не прибув, згідно адресованої письмової заяви до суду просив проводити судовий розгляд кримінального провадження без його участі, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаними, і його дії в частині таємного викрадення майна потерпілої сторони необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинив умисний злочин, особу винного та його позицію до вчиненого, за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.п.34), згідно довідки психоневрологічного відділення Прилуцької ЦМЛ на обліку у психіатра не перебуває (а.п.33), згідно довідки КЛПЗ «Прилуцький наркологічний диспансер» на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався (а.п.35), в силу ст.89 КК України раніше не судимого (а.п.34,37), не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітнього сина, та зважаючи на позицію потерпілої сторони, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, і вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді штрафу на користь держави в межах санкції статті.
При цьому, суд враховуючи п. «е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» згідно якої амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин, суд не вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні умисного злочину, та засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду від 25 грудня 2012 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2013 року за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до трьох років позбавлення волі, був звільнений 18 червня 2014 року з місць позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

По матеріалам кримінального провадження потерпілою стороною цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись п.«е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:
стопчик та ланцюг до нього - залишити в законному володінні потерпілої сторони ТОВ «Прилуцький Хлібодар» (а.п.17-18).

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1