Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України, -

встановила :

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 липня 2017 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, раніше неодноразово судимий востаннє 08.02.2016 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнене ний від відбування покарання з випробуванням та встановленням двохрічного іспитового строку, визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України, ОСОБА_6 , частково приєднано не відбуте покарання згідно вироку Сихівського районного суду м.Львова від 08.02.2016 року 1 /один/ місяць позбавлення волі і остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць, без конфіскації майна.

Також вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він 02 квітня 2017 року приблизно о 03 год. 00 хв., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, всупереч волі власника, незаконно заволодів транспортним засобом моторолером марки «Popcorn B-05», 2006 року випуску, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 7142 /сім тисяч сто сорок дві/ гривни.

Не погоджуючись із вироком суду, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу в якій він не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин справи, кваліфікації дій та доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненому, вважає судове рішення незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. На думку захисника, суд безпідставно та невмотивовано призначив його підзахисному надміру суворе покарання. Зазначає, що при обранні виду і міри покарання обвинуваченому не було повністю враховано його особу та тяжкість інкримінованого злочину та вважає що є усі підстави для призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.289 КК України. На думку захисника, таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які під час апеляційного розгляду підтримали вимоги викладені у апеляційній скарзі, думку прокурора щодо залишення вироку місцевого суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно) є вірною.

У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Зазначені вимоги закону судом дотримані належним чином.
Так, судом обґрунтовано враховано обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Водночас, при обранні виду та міри покарання судом належно враховано й те, що 08.02.2016 року ОСОБА_6 був засуджений вироком Сихівського районного суду с.Львова за ч.3 ст.185 КК України до 3 /трьох/ років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового терміну строком 2 /два/ роки.
Після постановлення зазначеного вироку, в період іспитового строку обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, а тому колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду що виправлення й перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Також колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України викладену у Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року за № 8 «Про внесення змін та доповнень до Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.6 якої зазначено, що «….у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.»
Вимоги апелянта ОСОБА_7 щодо призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією інкримінованої ч.2 ст.289 КК України, на думку колегії суддів є такими що не підлягають до задоволення. Підстави для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України відсутні.
Не зміг апелянт обґрунтувати свої вимоги і щодо неврахування місцевим судом, при обранні виду і міри покарання його підзахисному ОСОБА_6 особи обвинуваченого й тяжкості інкримінованого злочину.

Так, врахувавши особу обвинуваченого та усі обставини вчиненого ним тяжкого умисного злочину, суд обрав ОСОБА_6 покарання згідно санкції інкримінованої статті, обравши мінімальну міру покарання.
Таким чином, визнаючи ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України та призначаючи міру покарання, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи та регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому місцевим судом покарання є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі. Обрана судом міра покарання є достатньою для виправлення та запобіганню вчиненню обвинуваченим нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у ній не є підставами, в порядку ст.409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3