Провадження № 1-кп/127/1803/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0003625 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щаслива, Липовецького р-ну, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці, даті та часу, в супереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно зберігав без мети збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.
В подальшому, 02.11.2017 року о 13:30 год. ОСОБА_4 перебуваючи на 3-му пероні Залізничного вокзалу м. Вінниці, за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1, був зупинений працівниками поліції. Після чого в ході огляду речей та одягу ОСОБА_4 , у гаманці останнього виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору.
Відповідно до висновку експерта № 2621 від 27.11.2017 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 2,3613 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,7407 г.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Пояснив суду, що приблизно о 13:30 год. 02.11.2017 року він перебував на залізничному пероні у м. Вінниці, де був зупинений працівниками поліції. Під час огляду його речей у його гаманці, що знаходився у кишені його куртки, працівники поліції виявили та вилучили амфетамін, який він незадовго перед цим знайшов тут же на вокзалі. Висновки для себе зробив та просив суворо його не карати.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження зміст всіх обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого.
Зокрема ту обставину, що ОСОБА_4 відповідно до довідки-характеристики ВК Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 27.11.2017 року характеризується позитивно. Згідно висновку КП ВОНД «Соціотерепія» № 2746 від 13.11.2017 року та довідки Липовецької ЦРЛ Вінницької області від 27.11.2017 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/4704 від 16.11.2017 та довідки Липовецької ЦРЛ Вінницької області від 27.11.2017 ОСОБА_4 за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення на значиться. Відповідно до висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 294 від 07.12.2017, ОСОБА_4 не виявляє ознак наркоманії, примусового лікування не потребує.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Таким чином, наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65 67, 75, 76, 309 КК України, ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 2621 від 27.11.2017 та № 2622 від 21.11.2017 року, в сумі 2379,52 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) гривень 52 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме, порошкоподібна речовина, яка знаходиться в спец пакеті НДЕКЦ під № 2809943 та спиртову серветку із змивами з рук ОСОБА_4 що знаходиться в спец пакеті № 3671324 передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Суддя :