печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6240/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора: ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобово домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В С Т А Н О В И В:
06.02.2018 Старший слідчий слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури міста Києва радником юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобово домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Старший слідчий слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 18.09.2017 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 359, ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 359 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Так, проведеним розслідуванням встановлено, що що в січні-лютому 2017 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так званих «кодграберів», призначених для негласного отримання кодів сигналізації, встановлених на авто і їх подальшого використання для несанкціонованого проникнення до транспортних засобів.

Приблизно у цей же проміжок часу ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою реалізації вказаного злочинного умислу, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи мобільний додаток під назвою «Telegram», встановлений на його мобільний телефон, у чаті для обміну повідомленнями про купівлю/продаж товарів та послуг, який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розмістив повідомлення про збут ним спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, призначених для зчитування електронних кодів сигналізації транспортних засобів

Поряд із тим, з метою не викриття власного імені ОСОБА_4 , під час реєстрації у чаті мобільного додатку «Telegram», вказав літеру «Y», як власне ім`я та мобільний телефон: НОМЕР_1 , які й використовував для розміщення вищевказаного повідомлення.

У кінці березня 2017 року, після залишення вказаного повідомлення у чаті мобільного додатку «Telegram», який має назву «Темы: Украина», до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_6 та поцікавився чи дійсно ОСОБА_4 здійснює продаж вказаного ним у повідомлені товару та його характеристиками. На запитання ОСОБА_6 . ОСОБА_4 підтвердив зазначений факт та повідомив останньому інший номер власного телефону « НОМЕР_2 », який у мобільному додатку «Telegram» був зареєстрований на ім`я « ОСОБА_7 », із використанням якого запропонував продовжити подальше їх спілкування.

Надалі ОСОБА_4 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», встановлений на власний мобільний телефон, а також мобільний номер « НОМЕР_2 » і псевдонім « ОСОБА_7 » домовився із ОСОБА_6 про зустріч 29 березня 2017 року о 10 год. 00 хв. поряд із закладом громадського харчування «McDonalds», розташованим у м. Києві по вул. Хрещатик, 19, для надання пояснень щодо запропонованих ним до продажу технічних пристроїв та їх вартості.

29 березня 2017 року о 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, як і було домовлено, прибув до закладу громадського харчування «McDonalds», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 19, де зустрівся із ОСОБА_6 . Під час зустрічі ОСОБА_4 роз`яснив ОСОБА_6 , що запропонований ним до продажу технічний пристрій є так званим «кодграбером», призначеним для негласного отримання кодів сигналізацій, встановлених на авто і їх подальшого використання для несанкціонованого проникнення до транспортних засобів. Крім того, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що вказаний пристрій замаскований під брелок автосигналізації торгівельної марки «SHERIFF», у зв`язку із чим його можливо приховано використовувати у публічних місцях.

Крім того, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що вартість вказаного спеціального технічного засобу складає 350 доларів США за одиницю, а також те, що їх збут та використання без спеціального дозволу є незаконним, у зв`язку із чим його вартість є такою великою.

Отримавши від ОСОБА_4 вказані пояснення ОСОБА_6 нібито погодився на придбання вказаного спеціального технічного засобу, про що повідомив ОСОБА_4 . У свою чергу ОСОБА_4 повідомив, що зможе збути вказаний технічний засіб ОСОБА_6 лише після того, як отримає його від свого знайомого із м. Харків.

У той же час ОСОБА_6 отримавши від ОСОБА_4 пояснення щодо незаконності збуту та використання вищевказаних спеціальних технічних засобів, усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 , насправді ж не мав на меті придбавати цей технічний пристрій, а натомість звернувся до органів Служби безпеки України із відповідною заявою, у якій повідомив про вищевказані обставини.

Надалі ОСОБА_6 продовжив спілкування із ОСОБА_4 у межах оперативно-розшукового заходу, проведеного на підставі постанови про проведення оперативної закупки.

У період з березня по квітень 2017 року ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи із м. Харків спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації, замаскований під брелок від автосигналізації торгівельної марки «SHERIFF», у кількості 1 шт., із інструкцією по його використанню.

12 квітня 2017 року після придбання вказаного спеціального технічного засобу для негласного отримання інформації ОСОБА_4 використовуючи мобільний додаток «Telegram», встановлений на власний мобільний телефон, а також мобільний номер « НОМЕР_2 » і псевдонім « ОСОБА_7 » повідомив ОСОБА_6 про наявність вказаного технічного засобу і про можливість його збуту, а також домовився із ним про зустріч у кінці липня 2017 року, оскільки на цей період часу ОСОБА_6 фактично не було у м. Київ.

Надалі, 25 липня 2017 року ОСОБА_4 діючи умисно, з метою збуту спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, використовуючи мобільний додаток «Telegram», встановлений на власний мобільний телефон, а також мобільний номер « НОМЕР_2 » і псевдонім « ОСОБА_7 » домовився із ОСОБА_6 про зустріч о 10 год. 30 хв. 26 липня 2017 року у парку ім. Т. Шевченка, що у м. Києві між вулицями Льва Толстого, Володимирською, Терещенківською та бульваром Т. Шевченка.

26 липня 2017 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою доведення до кінця власного злочинного умислу, направленого на збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, прибув до парку ім. Т. Шевченка, що у м. Києві, де зустрівся із ОСОБА_6 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів незаконно збув ОСОБА_6 спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації, замаскований під брелок від автосигналізації торгівельної марки «SHERIFF», у кількості 1 шт., а також інструкцію по його використанню, за що отримав від ОСОБА_6 . 10700 (десять тисяч сімсот) гривень.

Згідно висновку Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 90/3 від 15.08.2017 вказаний вище технічний пристрій чорного кольору із написом «SHERIFF», призначений для негласного проникнення в транспортний засіб, який обладнаний електронними засобами охорони (автомобільною сигналізацією), та придатний для негласного отримання (перехоплення), обробки, реєстрації (зберігання) інформації кодових радіопосилок засобів автомобільної сигналізації та негласного відкриття/закриття дверей транспортного засобу відноситься до спеціальних технічних засобів для негласного отримання інформації.

Згідно листа ДОДТЛ СБ України вих.№26/3-14120 від 28.09.2017 року, ОСОБА_4 не має ліцензії СБ України на провадження господарської діяльності пов`язаної з розробленням, виготовленням, постачанням СТЗ для зняття інформації з каналів зв`язку та інших технічних засобів негласного отримання інформації та з приводу її отримання до СБ України не звертався.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та збут спеціально технічного засобу негласного отримання інформації, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 359 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що у липні 2017 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на повторний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так званих «кодграберів», призначених для негласного отримання кодів сигналізацій, встановлених на авто і їх подальшого використання для несанкціонованого проникнення до транспортних засобів.

26 липня 2017 року діючи із вказаним умислом ОСОБА_4 будучи обізнаним щодо протиправного характеру своїх дій , використовуючи програмне забезпечення Telegram», встановлений на власний мобільний телефон, а також мобільний номер « НОМЕР_2 » і псевдонім « ОСОБА_7 » запропонував ОСОБА_6 повторно придбати у нього спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, а семе у кількості 5 (п`яти) штук.

Надалі ОСОБА_4 , діючи умисно використовуючи мобільний додаток «Telegram», встановлений на власний мобільний телефон, а також мобільний номер « НОМЕР_2 » і псевдонім « ОСОБА_7 » домовився із ОСОБА_6 про зустріч на початку серпня 2017 року біля станції метро «Площа Льва Толстого» поряд із кавярньою «Куба кофе», розташованою у м. Києві по вул. Велика Васильківська, 38, для надання пояснень щодо запропонованих ним ОСОБА_6 для повторного продажу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та їх вартості. Під час зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що готовий повторно збути йому 5 (п`ять) спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так званих «кодграберів» за 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, на що ОСОБА_6 погодився.

06 листопада 2017 року ОСОБА_6 в мобільному додатку «Telegram», надіслав смс повідомленя ОСОБА_4 про те, що готовий придбати 5 (п`яти) спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так звані «кодграбери», на що ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 зустрітися 07 листопада 2017 року біля станції метро «Площа Льва Толстого» о 17 год. 10 хв. поряд із кавярньою «Куба кофе», розташованою у м. Києві по вул. Велика Васильківська, 38, для отримання ним від ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 55 000 (п`ятдесяти п`яти тисяч) гривень.

07 листопада 2017 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 діючи умисно з метою збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, відповідно до попередньої домовленості із ОСОБА_6 прибув до кав`ярні «Куба кофе», розташованої у м. Києві по вул. Велика Васильківська, 38, поряд із якою зустрівся із ОСОБА_6 для отримання від нього грошових коштів у сумі 55 000 (п`ятдесяти п`яти тисяч) гривень за повторний збут 5 (п`яти) спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так званих «кодграберів».

У подальшому цього ж дня перебуваючи поряд із кавярньою «Куба кофе», за адресою: м. Києв вул. Велика Васильківська, 38, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, відповідно до попередньої домовленості із ОСОБА_6 отримав від останнього грошові кошти у сумі 55 000 (п`ятдесяти п`яти тисяч) гривень за повторний збут 5 (п`яти) спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так званих «кодграберів» призначених для негласного отримання інформації. У ході даної зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що повідомить йому коли будуть виготовлені 5 (п`ять) спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме так званих «кодграберів» і передасть їх йому.

В подальшому, 29 січня 2018 року ОСОБА_4 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», встановлений на власний мобільний телефон, а також мобільний номер « НОМЕР_2 » і псевдонім « ОСОБА_7 » домовився із ОСОБА_6 про зустріч 30.01.2018 року на перехресті вулиць Антоновича та Фізкультури навпроти «Мегамаркета» у м. Києві.

30 січня 2018 року о 13 год 30 хв., ОСОБА_4 відповідно до попередньої домовленості, на перехресті вулиць Антоновича та Фізкультури навпроти «Мегамаркета» у м. Києві, зустрівся із ОСОБА_6 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що через те, що він не зміг знайти відповідні спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, а саме так звані «кодграбери», у кількості 5 (п`ять) штук, тому він не може їх повторно збути ОСОБА_6 у зв`язку з чим повертає частину грошових коштів, які взяв на зустрічі 07 листопада 2017, як задаток для повторного виготовлення спеціальних технічних засобів, у розмірі 400 доларів США, а іншу частину коштів пообіцяв повернути пізніше.

За викладених вище обставин ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме для повторного збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 359 КК України.

02.02.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 359, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 359 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 05.02.2018.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказані обставини на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під домашнім арештом, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Так, ОСОБА_4 підозрюється вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 359, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 359 КК України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 181 КПК України зазначено, що домашній арешт це запобіжний захід, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби.

Згідно ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення, слідчим суддею встановлено, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалах клопотання даних, а саме: рапорту про виявлення вчинення кримінального правопорушення від 11.09.2017, рапорту про виявлення вчинення кримінального правопорушення від 05.02.2018, постанови про проведення оперативної закупки від 13.07.2017, протоколу про результати проведення оперативно-розшукового заходу у формі оперативної закупки, висновку експерта від 15.08.2017, висновку експерта від 12.10.2017, повідомлення про підозру від 05.02.2018, протоколу допиту підозрюваного від 05.02.2018, протоколу допиту свідка від 18.09.2017, протоколу допиту свідка від 02.02.2017, протоколу огляду місця події від 30.01.2018, протоколу обшуку від 30.01.2018, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , характеризуючі дані про його особу, конкретні обставини справи, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного (Khodorkovskiy v. Russia (Ходорковський проти Росії), § 136) та як наслідок буде порушено принцип пропорційності.

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).
При цьому, варто зазначити, що як особа ОСОБА_4 характеризується позитивно, має визначене місце проживання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту не викликано об`єктивною необхідність та ступенем доведених ризиків, а запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобово домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000223 від 18.09.2017, до 06.04.2018.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 для виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: