18.12.2017 Справа № 756/9791/17
№ 756/9791/17
№ 1-кп/756/790/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0005878 від 22.06.2017 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Білецьке Донецької області, з середньою технічною освітою, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, інваліда III групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, відносно якої 29.06.2016 року Київською місцевою прокуратурою № 7 в порядку ст. 291 КПК України направлено обвинувальний акт до Подільського районного суду м. Києва у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
22.06.2017 року приблизно о 20 годині ОСОБА_3 знаходилась у громадському транспорті, а саме: в автобусі № 99, який прямував від зупинки «Станція метро Мінська» в м. Києві до зупинки «Мінський масив» в м. Києві, де побачила раніше незнайому жінку ОСОБА_5 , яка знаходилась поруч. В той момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, діючи повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, впевнившись в тому, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, рукою витягнула із сумки ОСОБА_5 , яка висіла на правому плечі останньої, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand Prime», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , золотистого кольору вартістю 2000 грн. в резиновому чохлі синього кольору, з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 та картою пам`яті на 16 гігабайт, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, та помістила вищевказаний телефон до власної сумки чорного кольору.
Виконавши усі дії, які ОСОБА_3 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжки), остання, маючи при собі в сумці чорного кольору вищевказаний мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , вийшла з автобусу № 99 на зупинці «Вулиця Богатирська» в м. Києві, тим самим залишила місце вчинення кримінального правопорушення з таємно викраденим чужим майном.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2000 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
21 липня 2017 року між обвинуваченою ОСОБА_3 , з одного боку, та потерпілою ОСОБА_5 , з іншого боку, на стадії досудового розслідування було укладено угоду про примирення, відповідно до вимог ст. 471 КПК України. Вказану угоду про примирення було направлено до суду разом з обвинувальним актом.
В підготовчому судовому засіданні, сторони кримінального провадження та потерпіла просять затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок на підставі вказаної угоди.
Обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що угоду про примирення укладено за її ініціативою, оскільки саме вона з такою пропозицією звернулася до потерпілої. Обвинувачена згодна з умовами угоди, їй відомі наслідки укладення угоди, вона беззастережно визнає себе винуватою у скоєнні інкримінованого їй злочину, згодна і в змозі виконати визначене в угоді кримінальне покарання.
ОСОБА_3 , крім того, повідомила, що хоча ще і немає судового рішення Подільського районного суду м. Києва відносно неї за обвинувальним актом за ч. 1 ст. 185 КК України, направленим 29.06.2016 року Київською місцевою прокуратурою № 7 для розгляду до вказаного суду, вона визнає себе винуватою у вчиненні того кримінального правопорушення, оскільки у вагоні метро вона дійсно вкрала гаманця у незнайомої дівчини, який потім було виявлено в її сумці та повернуто потерпілій.
Відтак, обвинувачена ОСОБА_3 погоджується з кваліфікацією її протиправних дій відносно таємно викраденого нею майна, належного потерпілій ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вчинена нею крадіжка дійсно є повторною.
Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно угоди про примирення сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, сторони угоди дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, щодо беззастережного визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік. Про застосування положень ст. 76 КК України в угоді про примирення сторонами цієї угоди не зазначено, проте, враховуючи дані про особу обвинуваченої, суд має право з власної ініціативи покласти на обвинувачену виконання обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України на період випробування.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_3 , з одного боку, та потерпілою ОСОБА_5 , з іншого боку, та про можливість ухвалення вироку на підставі вказаної угоди.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 21 липня 2017 року між обвинуваченою ОСОБА_3 , з одного боку, та потерпілою ОСОБА_5 , з іншого боку.
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1