АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/5522/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2384/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
цивільного позивача - ОСОБА_8 ,
представника цивільного позивача - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_10 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, ОСОБА_10 24.05.2017 року приблизно о 20:30 год. керував технічно справним автомобілем «Форд Сієрра» р. н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України згідно з яким:
- п. 2.9 «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»: та рухався по автодорозі «Харків-Сімферополь» у м. Харкові зі сторони просп. Гагаріна в напрямку смт. Жихарь.
В районі 13 км автодороги «Харків-Сімферополь», ОСОБА_10 здійснив зупинку автомобілю, з`їхавши на право по ходу свого руху узбіччя. Після чого, поновивши рух, ОСОБА_10 почав здійснювати маневр розвороту ліворуч по ходу свого руху, при цьому не переконався в безпеці маневру і що це не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надавши дорогу транспортному засобу, який в цей час рухався в попутному для нього напрямку, чим грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, руху»: та, поновивши рух припаркованого автомобілю, не впевнившись в безпеці свого маневру, виконуючи розворот, допустив зіткнення з автомобілем «Пежо 607» р. н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному для нього напрямку, спричинивши пасажиру ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобілю «Форд Сієрра» р. н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої спинальної травми у вигляді переломо-вивиху 6-7 шийних хребців, забій спинного мозку на рівні шийного відділу хребта, з формуванням вогнища гематомієлії на рівні 7-го шийного хребця, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 619-А/17 від 15.06.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судової-автотехнічної експертизи №539/17 від 10.07.2017 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
В умовах дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Форд Сієрра» р. н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.
В діях водія автомобіля «Форд Сієрра» р. н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної події.
В апеляційній скарзі прокурору кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині застосування ст.75 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_10 скоїв тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечував проти апеляції та просив вирок залишити без змін, потерпілого ОСОБА_7 , який також вважав правильним вирок суду, цивільного позивача ОСОБА_8 та його представника - ОСОБА_9 , які підтримали апеляцію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається із вироку, покарання ОСОБА_10 призначено з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, щирого каяття в якості пом`якшуючої обставини та обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що хоча відповідно до положень ст. 12 КК України скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином , проте необхідно врахувати особливості цього злочину й необережну форму вини.
Тому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, поза увагою якого залишився характер суспільної небезпеки вчиненного ОСОБА_10 злочину, визначаючи який необхідно виходити з кваліфікації злочинів а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, як це рекомендовано п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
З доводами прокурора щодо неналежного врахування судом наявності такої обтяжуючої обставини як перебування ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів не погоджується та вважає що суд в повній мірі врахував її , призначивши додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням даних про особу винного, який вчинив кримінальне правопорушення вперше , призначене судом покарання в найнижчій межі санкції ч.2 ст. 286 КК України, на думку колегії суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання , суд виходив із тяжкості вчиненого ним злочину, особливостей й обставин його вчинення, позиції потерпілого, у якого немає матеріальних претензій до обвинуваченого.
З урахуванням наведених обставин , колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_10 без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та залишає її без задоволення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення. Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий-суддя:
Судді: