Справа № 646/2742/17
№ провадження 1-кс/646/1246/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.18 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова- ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 , заявників - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Основ*янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014р.,-

В С Т А Н О В И В:

19.02.2018 року в провадження слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Основ*янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014р. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України. В обґрунтування скарги заявники зазначили, що досудове розслідування проведено неповно, не об*єктивно та не всебічно, не встановлені всі обставини справи, не відтворено події злочину, не встановлено знаряддя злочину, не перевірено його мотив. Вказану постанову вважали незаконною, та такою, що прийнята з порушенням норм КПК України, а також з порушенням їх процесуальних прав, а тому просили її скасувати.
В судовому засіданні заявники скаргу підтримали, та надали пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні матеріали за першими допитами, які проводилися після події злочину, оскільки в протоколах допитів ОСОБА_6 , що були проведені одразу після вказаних подій та протоколах подальших його допитів маються суттєві розбіжності, аналізу яких слідчим не проведено, не призначено стаціонарну експертизу по встановленню наявності або відсутності психічної хвороби ОСОБА_6 , не встановлено та не відшукано знаряддя злочину. В характеристиці ОСОБА_6 зазначено, що він є технічно грамотною людиною, тому, на думку заявника ОСОБА_4 , він повинен розуміти і контролювати силу удару, та описати обставини події точно, а не в припущеннях. Постанову про закриття кримінального провадження від 04.10.2017 року було направлено не за адресою його місця мешкання, та він її не отримував, про існування постанови про закриття кримінального провадження дізнався від ОСОБА_3 , з якою разом складали дану скаргу. ОСОБА_3 зазначила, що про існування постанови про закриття кримінального провадження дізналася випадково, під час відвідування прокуратури області по інших кримінальних провадженнях, розпочатих за її заявами. Одразу повідомила про це ОСОБА_4 , з яким склали дану скаргу. Зазначила, що матеріали кримінального провадження оформленні з порушенням Інструкції: кількість аркушів перевищує необхідну, внутрішній опис документів справи складено з порушеннями, зі сторінки 423 документи не пронумеровано та ксерокопії документів в матеріалах провадження не читаємі. Також зазначила, що в матеріалах відсутня історія хвороби ОСОБА_4 , з якої видно, які тілесні ушкодження отримані ним від ОСОБА_6 , не встановлено кількість, сила та механізм нанесення ударів, спричинених ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , слідчий експеримент було проведено не в тому місті, де було вчинено злочин, не досліджено мотиву злочину. Таким чином, слідчий допустив неповноту досудового розслідування, приховав та не розслідував замах на вбивство, винна особа не притягнута до відповідальності. Крім того, просила залучити її до участі в цьому кримінальному провадженні у якості потерпілої, оскільки замахом на вбивство її сина, ОСОБА_4 , їй спричинено моральну шкоду, та із-за переживань за життя сина після замаху ОСОБА_6 на його вбивство, вона втратила своє здоров*я.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з*явилися, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Через канцелярію суду надано матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0002027 від 04.08.2014 року.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 року, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Основ*янського ВП ГУНП в Харківській області знаходилося кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2014 року за 0002027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
04 жовтня 2017 року слідчим СВ Основ*янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2014 року за 0002027, у зв*язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
Пунктом 3 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
З доданого до постанови про закриття кримінального провадження від 04.10.2017р. супровідного листа вбачається, що вказану постанову було відправлено за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Доказів на підтвердження дати вручення постанови про закриття кримінального провадження слідчим не надано, отже при вирішенні питання щодо строків подачі скарги, слідчий суддя приймає до уваги доводи заявників та вважає, що строк, передбачений ч.1 ст. 304 КПК України, заявниками пропущено з поважних причин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що слідчий під час досудового розслідування зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також ті обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Статтею 92 КПК України передбачено, що обов*язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних правопорушень є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «ОСОБА_4 проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
В судовому засіданні встановлено, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не вжито заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя звертає увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Однак, в порушення вимог ст.110 КПК України, слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено, не проведені інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.
На думку слідчого судді, з метою усунення недоліків досудового слідства, є законні підстави для проведення слідчих дій на які вказують заявники, та проведення інших слідчих дій для перевірки заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення.
В Ухвалі слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року, якою було скасовано постанову СВ Червонозаводського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 05 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002027 від 04 серпня 2014 року, слідчим суддею було зазначено, що слідчим, в межах цього кримінального провадження, не допитаний потерпілий ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_3 , не надана оцінка діям кожного із учасників подій; відсутній аналіз показань ОСОБА_6 , що він умисно наносив удар частиною металевої труби у життєво важливий орган голову потерпілого. Жодних слідчих дій, зазначених у вказаній Ухвалі слідчим виконано не було, та вже 04.10.2017 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002027.
Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на положення КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вмотивовано рішення щодо закриття кримінального провадження, оскільки на це вказують положення КПК України.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 04 жовтня 2017 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому рішення слідчого про його закриття є невмотивованим, передчасним і підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
В задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнанні її потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Визнання особи потерпілою не віднесено діючим КПК України до повноважень слідчого судді.
Пунктом 5 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим- особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. За змістом вищезазначених положень ст. 303 КПК України, ОСОБА_3 спочатку повинна звернутися до слідчого у кримінальному провадженні з клопотанням про визнання її потерпілою, а лише потім, у випадку незгоди з процесуальним рішенням слідчого, звернутися до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк на звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Основ*янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 04.10.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002027 від 04.08.2014р.- скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0002027 повернути для продовження досудового розслідування.

В задоволенні решти вимог скарги -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1