Номер провадження: 11-кп/785/157/18
Номер справи місцевого суду: 521/1156/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області, не одружений; не працюючий; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий: - 30.01.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 301, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року три роки шість місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 10.01.2017 року до набрання вироком чинності, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 , будучи засудженим, згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року до 4 років позбавлення волі з конфіскацією порнографічної продукції, який йому було оголошено у встановленому законом порядку та відбуваючи призначене покарання, після вступу вироку в законну силу з 16.05.2013 року в Одеській виправній колонії № 14 (ОВК № 14), розташованій за адресою м. Одеса вул. Краснова, 2-а, будучи переведеним до Дільниці соціальної реабілітації ОВК-14, перебуваючи на території виставочної дільниці продукції ДПС України, 26.10.2014 року в період часу з 08 годин 20 хвилин по 10 годину, діючи умисно з метою ухилитися від відбування покарання здійснив втечу з місця позбавлення волі, самостійно пішки залишивши адміністративні межі дільниці соціальної реабілітації.
В апеляції обвинувачений вказує, що з вироком не погоджується, та посилається на те, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, просить прийняти відносно нього справедливе рішення.
В апеляції адвокат ОСОБА_7 вказує на суворість призначеного вироком суду покарання, внаслідок не співрозмірності, на його думку, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, просить змінити вирок в частині призначеного покарання, а саме: залишити призначене покарання за ч. 1 ст. 393 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки, але на підставі ст. 71 КК України, визначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року 3 роки 1 місяць позбавлення волі посилаючись на те, що було б справедливим приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року не у розмірі 6 місяців позбавлення волі, а 1 місяця. Також вказує, що суд при застосуванні п. 5 ст. 72 КК України зовсім не врахував строк знаходження ОСОБА_8 в місцях попереднього ув`язнення до набрання чинності вироку Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року, і просить зарахувати ОСОБА_8 строк його знаходження в місцях попереднього ув`язнення до набрання чинності вироку Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року, а не тільки з 10.01.2017 року до набрання винності останнього вироку.
Вислухавши доповідача, засудженого і його захисника про задоволення апеляційних скарг, зміни вироку суду і пом`якшення покарання, прокурора про залишення апеляцій без задоволення, вивчивши доводи апеляцій та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Дії його із врахуванням обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України правильно, що не оспорюється в апеляціях, у зв`язку з чим апеляційний суд відповідно до вимог ст. 404 КПК України ці обставини не переглядає.

При обранні покарання суд керувався вимогами ст.ст. 65-67 КПК України і призначив покарання ОСОБА_8 , яке відповідає обставинам скоєного, є необхідним і достатнім для його перевиховання.

Доводи обвинуваченого і його захисника про надмірну суворість призначеного судом покарання не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, його вік, сімейний стан, та призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 393 КК України, до якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком, в результаті чого остаточне покарання за сукупністю вироків призначено в мінімальних розмірах, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 районний суд зарахував у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення із 10.01.2017 року до дня вступу вироку в законну силу, тобто до 01.02.2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційних скарг про необхідність зарахування ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у попередньому кримінальному провадженні є необґрунтованими, адже відповідно до тексту ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 25.12.2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі застосовуються до засудженої особи у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до засудженої особи застосовано попереднє ув`язнення. В такому разі апеляційний суд не вправі зараховувати строк попереднього ув`язнення у іншому кримінальному провадженні в зазначеному порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, у зв`язку з чим не вбачає підстав для їх задоволення і зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 393 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же термін із дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4