У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні №0000098,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою про бездіяльність слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБ України ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні №0000098.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що у провадженні Служби безпеки України в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000098 за ч.2 ст.. 364 КК України. Так, 10.10.2017 року слідчим у вказаному кримінальному провадженні було викликано в якості свідка заявника ОСОБА_2 .. Скаржник вважає, що вказане кримінальне провадження було незаконно внесено до ЄРДР за ч.2 ст. 364 КК України, оскільки таке не є компетенцією СБУ, в порушення вимог ст.. 113 КПК України слідчий не закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів які свідчили б про наявність ознак та складу злочину передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, та слідчий порушив вимоги ст. 59 Конституції України у забезпеченні вибору захисника ОСОБА_2 .
У зв`язку з наведеним ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просить витребувати матеріали кримінального провадження, а також винести рішення, яким визнати протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_5 в даній справі та прийняти рішення про закриття кримінального провадження №0000098.
Слідчий суддя вивчивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
У ч.1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.
Частинами 1 та 2 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 1 статті 304 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Конституційний Суд України у справі № 1-23/2009 (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року роз`яснив, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» слід розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі, незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами, вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує; положення ч. 2 ст. 59 Конституції України «для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура» необхідно розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах досудового слідства чи давання пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо законами України стосовно цього не встановлено обмежень.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога розглядається як надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод їх відновлення в разі порушення.
Стаття 66 КПК України передбачає перелік прав, якими наділений свідок в кримінальному провадженні. Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст. 66 КПК України свідок має право: користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що одним з видів адвокатської діяльності є надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні.
Надання правової допомоги свідку - це багатоступенева процедура, і не обмежується лише присутністю адвоката під час проведення допиту або іншої процесуальної дії.
Вимогами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» роз`яснюється, якими є види правової допомоги. Це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновлення в разі порушення.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції.
Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржене - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Дана норма передбачає чіткий перелік осіб, які мають право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
З матеріалів справи встановлено, що скаргу підписано та подано ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_3 , зі змісту самої скарги вбачається, що у кримінальному провадженні №0000098 за ч.2 ст.. 364 КК України, ОСОБА_2 є свідком.

При цьому, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
Разом з тим, відсутні відомості про наявність у заявника статусу сторони або учасника кримінального провадження, до матеріалів скарги не додано жодного документа.
Неподання заявником до скарги належних доказів щодо наявності у заявника статусу сторони або учасника кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 7, 22, 26 КПК щодо диспозитивності кримінального провадження, унеможливлює визначення слідчим суддею питання щодо додержання встановлених ст.303 КПК України підстав звернення суб`єкта з відповідної скаргою, що має істотне значення при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.
На підтвердження своїх повноважень як представника скаржника ОСОБА_3 в порушення вимог КПК України, не додано жодного документа, як передбачено нормами КПК України.
Підтвердження повноважень представника закріплені ст.ст.58 ч.3 п.1, 50 ч.1 КПК України, відповідно до яких повноваження представника потерпілого на участь в кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або за дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, 3) довіреністю - якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи, яка є потерпілою.
Крім того, слід зазначити, що законодавець окремо виділяє лише вирішення слідчим суддею питання оскарження постанови про закриття, а не спонуканння слідчого, прокурора до закриття кримінального провадження (ч.1 ст.303 КПК України).
Частиною 2 статті 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, зокрема, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу.
Зважаючи на наведене вище, провадження по скарзі відкрито бути не може, тому остання має бути повернута ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України.
Вказана стаття має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого чи прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.
У зв`язку з вищевикладеним вважаю, що скарга підлягає поверненню заявникові.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його право повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст.ст. 303, 304, КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні №0000098 повернути скаржнику.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1