Номер провадження: 11-кп/785/921/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

та його захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його адвоката на вирок Суворовського районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року, -

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , 1985 року народження, громадянин України, з середньої освітою, офіційно не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимого 08 червня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання с іспитовим строком 2 роки

за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць не відбутої частини покарання за попереднім вироком, призначивши остаточно 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
З вироку вбачається, що ОСОБА_7 29.06.2016 р. близько 18 годин 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 з метою відкритого викрадення чужого майна, наздогнав потерпілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля входу в під`їзд. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на першому поверсі під`їзду № 5, будинку АДРЕСА_2 , несподівано для потерпілої, підійшов до неї, ривком зірвав з шиї золотий ланцюжок вагою приблизно 15 грам, вартістю 15 000 грн. разом з кулоном у вигляді «Божої Матері» вагою приблизно 4 грами, вартістю 4000 грн. Після цього ОСОБА_7 штовхнув потерпілу, щоб остання не чинила йому опору, від поштовху ОСОБА_9 втратила рівновагу та впала на підлогу. Таким чином, обвинувачений відкрито викрав чуже майно, спричинивши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 19000 грн.

В апеляційних скаргах і підсудний і його адвокат просять змінити вирок, призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України, або зменшити строк покарання, посилаючись на те, що суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, не в достатній мірі врахувавши всі пом`якшуючі обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_7 та його адвоката, які підтримали апеляційні скарги та їх пояснення з цього приводу, прокурора, який вважав вирок обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині даних, що характеризують особу обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах апеляцій, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та правильність кваліфікації його дій за вказаним законом про кримінальну відповідальність, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суспільну небезпечність, відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину проти власності, вчинив новий злочин знаходячись на іспитовому терміні, не відшкодував матеріальні збитки, а також стан його здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов до правильного висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідно призначити за вищевказаним злочином покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за який він засуджений.

З урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обтяжуючих обставин суд першої інстанції правильно визначив йому вид та строк покарання, а також обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до нього положень ст. ст.69 і 75 КК України.

Вимоги адвоката про застосування ст. 72 КПК України, не підлягають задоволенню оскільки як вбачається із вироку вказана стаття застосована до ОСОБА_7 .

Керуючись 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого та його адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року. В відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4