Провадження № 1-кс/537/261/2018
Справа № 537/195/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2018 року слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , перевіривши клопотання старшого слідчого СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області підполковника податкової міліції ОСОБА_2 про накладення арешту,

встановив:
Старший слідчий СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області підполковник податкової міліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, у встановленому законом порядку погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури, відповідно до вимог якого просив накласти арешт на автомобіль NISSAN JUKE, державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_3 .
На обґрунтування зазначених вище вимог клопотання, його ініціатором зазначено про те, що СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 03.01.2017 року, за ознаками вчинення службовими особами ТОВ «Вєлена-торг» кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України. Встановлено, що службові особи ТОВ «Вєлєна торг» () у період з 01.06.2013 року по 30.06.2016 року шляхом відображення в документах податкової звітності господарських взаємовідносин із підприємствами з ознаками «фіктивності», а саме: ПП «Комір Груп» (), ТОВ «Пальмір Груп» (), ТОВ «Укрторгарт» (), ТОВ «Торенія» (), ПП «Гарде-плюс» (), ТОВ «Фабенс» (), ТОВ «Холдинг-Будпроект» (), ПП «Фебрус» (), ПП «Вайтома» (), ПП «Варрант-М» (), ухилилися від сплати податків, що призвело до ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах. Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено позапланову документальну перевірку ТОВ «Вєлєна торг», за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, за результатами, якої було складено акт №587/16-31-14-04-14/37467995 від 14.12.2016 року, в якому зазначені виявлені під час перевірки порушення податкового законодавства, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 417 тис. грн. Таким чином, встановлено, що ТОВ «Вєлєна-торг» сформовано «сумнівний» податковий кредит: за період серпень-жовтень 2015 року від ПП «Комір групп» () на суму ПДВ 367,1 тис. грн., за період березень-липень 2015 року від ТОВ «Укрторгарт» () на суму ПДВ 342,4 тис. грн., за період червень 2013-січень 2014 років від ТОВ «Торенія» () на суму ПДВ 269,6 тис. грн., за період жовтень-листопад 2014 року, квітень 2015 року від ПП «Гарде-плюс» () на суму ПДВ 126,4 тис. грн., за вересень 2014 року від ТОВ «Фабенс» () на суму ПДВ 81,01 тис. грн., за жовтень 2014 року від ТОВ «Холдинг-будпроект» () на суму ПДВ 23,2 тис. грн., за липень 2015 року від ПП «Фебрус» () на суму ПДВ 17,4 тис. грн., за травень 2016 року від ПП «Вайтома» () на суму ПДВ 56,2 тис. грн., за червень 2016 року від ТОВ «Пальмір груп» () на суму ПДВ 75,4 тис. грн., за червень 2016 року від ПП «Варрант - М» () на суму ПДВ 58,4 тис. грн. Також встановлено, що у період часу з 01.06.2013 року по 17.10.2014 року директор ТОВ «Вєлєна-торг» ОСОБА_3 , будучи службовою особою підприємства, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, умисно внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, та шляхом використання електронних ключів подала в якості звітних податкових документів, надавши їх в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, що спричинило тяжкі наслідки, у вигляді ненадходження до державного бюджету України коштів на загальну суму 326 996 грн., що становить 563 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366 КК України. 28.02.2018 року директору ТОВ «Вєлєна торг» ОСОБА_3 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, тобто у вчиненні службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки. 05.03.2018 року процесуальним керівником у кримінальному провадженні в інтересах держави на користь Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої злочином у сумі 326 996 грн. Згідно відомостей Регіонального сервісного центру в Полтавській області №31/16-8-533 від 20.02.2017 року за ОСОБА_3 зареєстрований на праві власності легковий автомобіль NISSAN JUKE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску. Враховуючи, що ОСОБА_3 протягом 2017-2018 рр. неодноразово виїжджала за межі м. Кременчука, у тому числі і до Російської Федерації, на даний час є достатні підстави для заборони ОСОБА_3 користування та розпорядження автомобілем NISSAN JUKE, державний номерний знак НОМЕР_1 . Враховуючи дані обставини, з метою забезпечення цивільного позову, виникла необхідність у накладенні арешту на даний автомобіль, в зв`язку з чим слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Дослідивши подане клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, слідчим суддею встановлено, що клопотання подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, виходячи з наступного.
Так в обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб, який належить ОСОБА_3 зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення цивільного позову, при цьому до клопотання не додано цивільного позову поданого у рамках даного кримінального провадження, не надано будь-яких доказів в підтвердження того, що даний позов направлено до суду, відсутня вартість майна, що належить арештовувати.
Крім того, слідчим не наведено визначених ч.11 ст.170 КПК обставин, які б підтверджували що не накладення арешту на дане майно призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення чи передачі майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в 72 години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи викладене, прихожу до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про накладення арешту не відповідає вимогам, встановленим кримінальним процесуальним законом до клопотань слідчого, прокурора про накладення арешту, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області підполковника податкової міліції ОСОБА_2 повернути прокурору Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 для усунення недоліків.
Копію ухвали направити старшому слідчому СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області підполковнику податкової міліції ОСОБА_2 .
Встановити строк усунення недоліків - сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1