Справа № 152/1526/17
В И Р О К
іменем України
24 жовтня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника органу пробації ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 виявивши у травні 2017 року на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_2 , якою він користується, рослини коноплі, які самонасіялися і росли поміж сільськогосподарських культур, не знищив їх, а незаконно вирощував до 21.08.2017 року, зокрема, здійснював обробіток землі, де росли рослини коноплі, просапував та знищував бур`яни навколо рослин коноплі з метою доведення до стадії дозрівання, без мети їх подальшого збуту.
21.08.2017 року працівниками Шаргородського відділення поліції під час проведення огляду земельної ділянки в АДРЕСА_2 , якою користується ОСОБА_4 , було виявлено незаконне вирощування рослин коноплі в кількості 36 рослин, які, відповідно до висновку експерта за №1890 від 23.08.2017 року, мають ботанічні ознаки рослини роду Коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину тетрагідроканабінол, є рослинами виду «Коноплі» (Cannabis), відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 26.09.2017 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації, користується присадибною земельною ділянкою біля будинку, в якому проживає, а також присадибною земельною ділянкою, що знаходиться біля будинку його бабусі ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 . На присадибних ділянках в травні 2017 року він виявив рослини коноплі, які самонасіялися і проростали поміж сільськогосподарських культур. Він не знищив ці рослини коноплі, коли здійснював обробіток присадибних земельних ділянок, а вирішив довести їх до стадії дозрівання, без мети подальшого збуту, а для власного використання, тому обсапував, проривав бур`яни, хоча розумів, що його дії є незаконними. 21.08.2017 року працівниками поліції було виявлено рослини коноплі в кількості 36 штук, вирвано і забрано з його присадибних земельних ділянок для проведення експертизи. Він просить його суворо не карати, так як усвідомив свою протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину. Також, просить суд застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні двох неповнолітніх дітей і вчинив злочин до набрання чинності вказаним Законом.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.310 КК України і викладений в обвинувальному акті від 26.09.2017 року.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.310 КК України і викладений в обвинувальному акті від 26.09.2017 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 26.09.2017 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.310 КК України, тобто незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, а саме: виявивши у травні 2017 року на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_2 , якою він користується, рослини коноплі, які самонасіялися і росли поміж сільськогосподарських культур, обвинувачений ОСОБА_4 не знищив їх, а незаконно вирощував до 21.08.2017 року, зокрема, здійснював обробіток землі, де росли рослини коноплі, просапував та знищував бур`яни навколо рослин коноплі з метою доведення до стадії дозрівання, без мети їх подальшого збуту.
21.08.2017 року працівниками Шаргородського відділення поліції під час проведення огляду земельної ділянки в АДРЕСА_2 , якою користується ОСОБА_4 , було виявлено незаконне вирощування рослин коноплі в кількості 36 рослин, які, відповідно до висновку експерта за №1890 від 23.08.2017 року, мають ботанічні ознаки рослини роду Коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину тетрагідроканабінол, є рослинами виду «Коноплі» (Cannabis), відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.
Отже, обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.310 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_4 злочин, що передбачений ч.1 ст.310 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 26.09.2017 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
З довідки-характеристики, виданої Хоменківською сільською радою вбачається, що скарг на поведінку ОСОБА_4 до сільської ради не надходило, компрометуючих ОСОБА_4 матеріалів сільська рада не має (а.с.58).
ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває (а.с.48).
Ці обставини суд також враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.64, 65), щодо яких батьківських прав не позбавлений.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та з врахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи ОСОБА_4 , суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч.1 ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді штрафу за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.310 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, справедливим, достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права і особі обвинуваченого.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 23.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але має погашену судимість, вчинив умисний злочин, щодо якого щиро покаявся; обвинувачений не має власного житла, проживає без реєстрації в будинку своєї бабусі з цивільною дружиною та двома неповнолітніми дітьми, не працює, займається тимчасовими заробітками, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ не перебуває. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку укладача досудової доповіді провідного інспектора Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та без обмеження волі (а.с.23-25).
При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а, виходячи з аналізу вимог ст.2 КПК України, справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на висновках Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Тому, на думку суду, покарання у виді штрафу є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, а також справедливим.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Крім того, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд прийшов до висновку, що є підстави застосувати до ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, до набрання чинності цим Законом, має дітей, яким не виповнилося 18 років на день набрання чинності цим Законом, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.64, 65) і не позбавлений батьківських прав, а також просить застосувати щодо нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», про що надав відповідну заяву (а.с.63). Таким чином, ОСОБА_4 підпадає під дію п. «в» ст.1, ст.ст.10, 11, 13 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено: 23.08.2017 року експертизу матеріалів, речовин та виробів і надано висновок за №1890 (а.с.41-45), вартість експертизи становить 742,20 грн. (а.с.40).
Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 742,20 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
36 рослин коноплі, що визнані речовим доказом, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.46) і знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Шаргородського ВП до вирішення кримінальної справи, слід, відповідно до ст.100 КПК України, знищити.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.310 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, за якою засудити його до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян три тисячі чотириста гривень.
ОСОБА_4 звільнити від призначеного за цим вироком покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.
Речовий доказ: 36 (тридцять шість) рослин коноплі знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України: 742 (сімсот сорок дві) гривні 20 копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів №1890 від 23.08.2017 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1