АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/4132/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2426/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження № 0001195 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.05.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на один рік,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.187 КК України 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.05.2017 року та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 , 16.05.2017, приблизно о 14:20 год., знаходячись на вулиці поблизу будинку №10 по пров. Забайкальському в м. Харкові, побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , яка йшла та розмовляла по мобільному телефону, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, взяв у руку фрагмент асфальту та, підійшовши ззаду до ОСОБА_10 , наніс останній один удар вказаним фрагментом по потилиці, від якого вона впала на землю та вдарилась обличчям об асфальт, при цьому випустила із рук свій мобільний телефон, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, забиту рану голови, перелом кісток носу зі зміщенням, що є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я та садно на носі, що є легким тілесним ушкодженням.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підібрав з землі мобільний телефон «CUBOT Rainbow», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи, 1242,00 гривні, та з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання, а саме: за ч.1 ст.187 КК України призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.05.2017 року та остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро покаявся, співпрацював зі слідством, визнав в повному обсязі цивільний позов потерпілої, має постійне місце реєстрації та мешкання, має на утриманні малолітню дитину, а також матір ОСОБА_11 , яка має хронічну хворобу.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину. Судом враховано конкретні обставини вчинення злочину та небезпечний спосіб застосування насильства до потерпілої, обраний обвинуваченим .
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який був раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні доньку 2011 року народження та хвору матір, яка потребує лікування.
Обтяжуючою обставиною суд правильно визнав рецидив злочинів. В якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття обвинуваченого.
Доводи автора апеляції про сприяння розкриттю злочину обвинуваченим ОСОБА_8 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутні його активні дії щодо повідомлення правоохоронним органам про свою злочинну діяльність.
Наявність на утриманні хворої матері не свідчить про знижений ступінь суспільної небезпеки особи раніше судимого ОСОБА_8 , який не має постійного місця роботи та в період іспитового строку вчинив новий тяжкий злочин. Тому у колегії суддів немає підстав визнати дану обставину пом`якшуючою.
З огляду на викладене, доводи захисника про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що суд правильно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо досягти без ізоляції його від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому остаточне покарання колегія суддів не знаходить.
У відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України( в редакції від 26.11.2015 року) необхідно зарахувати час перебування ОСОБА_8 під вартою із 03.06.2017 року до 20.06.2017 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред.. від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання перебування під вартою ОСОБА_8 з 03.06.2017 року по 20.06.2017 рокуіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до 14.12.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий -

Судді -