Справа №478/2033/17 05.01.2018

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000686 за апеляційною скаргою власника майна - голови СФГ «Гетманенко» ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2017 року

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

заявник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2017 року накладено арешт на речі, вилучені 26.12.2017 р. в рамках кримінального провадження №0000686 від 26.12.2017 р. , а саме на транспортний засіб - трактор марки «ХТЗ Т-150» з номером двигуна НОМЕР_1 , номером в кабіни НОМЕР_2 з причепленим до нього п`яти корпусним плугом.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання і зобов`язати слідчого СВ Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 повернути вказане майно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України тому, має бути скасоване.

Зазначає, що майно належить не ОСОБА_8 , а СФГ «Гетманенко», тобто юридичній особі. Ніякого обшуку взагалі не існувало, а був проведений огляд місця події за заявою керівника ПП «Дар Ланів» - ОСОБА_9 , яка разом із робітниками ПП «Дар Ланів», побачивши обробку землі власником земельної ділянки, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства пройшла за земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_10 , та зупинила роботу трактора, вчинивши тим самим злочин, передбачений ст. 296 ч.1 КК України та спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_11 , яка викликала поліцію заявивши про свої права на цю земельну ділянку.

Зазначає, що ПП «Дар Ланів» в особі керівника ОСОБА_9 , захватило зазначену ділянку шляхом підробки підписів у договорах оренди 2015 року від імені ОСОБА_10 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000392 від 04.07.2016 р. відносно секретаря ПП "Дар Ланів" ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Вказує, що ухвалою суду від 20.01.2015 р. ОСОБА_12 , визнано винною в тому, що, діючи від імені ПП "Дар Ланів" Казанківського району Миколаївської області, склала (підробила) офіційний документ - договір оренди земельної ділянки від 20.01.2015 р. між ПП "Дар Ланів" і ОСОБА_10 , а саме до бланку договору внесла неправдиві відомості щодо волевиявлення ОСОБА_10 на укладання договору оренди землі, за яким остання передавала свою земельну ділянку площею 5,98 га, що розташована на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в користування ПП "Дар Ланів" строком на 5 років, після чого, поставила у ньому підпис від імені ОСОБА_10 і завірила його печаткою ПП "Дар Ланів" з метою його подальшого використання.

Просить врахувати, що протягом 2015-2017 р.р. ПП «ДАР ЛАНІВ» шляхом підробки договорів оренди захватило та незаконно обробляє землю власника ділянки ОСОБА_10 .

Крім того, незважаючи на відкрите кримінальне провадження та скарги до Генеральної прокуратури, Національної поліції та інші інстанції у результаті обшуків у ОСОБА_9 , яка є засновником та директором ПП «ДАР ЛАНІВ» виявили ксерокопію нового договору оренди земельної ділянки від 02 серпня 2016 року, укладеного від імені ОСОБА_10 з ПП «ДАР ЛАНІВ» строком на 10 років.

Зазначив, що за захистом своїх прав ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом до ПП «ДАР ЛАНІВ» про визнання договору оренди недійсним.

Вказує, що обробка землі проводилася за замовленням ОСОБА_10 , яка намагається обробити свою земельну ділянку, що не є злочином, передбаченим ст. 356 КК України, а тому відсутні підстави для арешту майна.

Встановлені слідчим суддею обставини.
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого СВ Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанту поліції ОСОБА_7 про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000686 від 26.12.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Слідчий обґрунтував необхідність арешту майна метою забезпечення збереження речових доказів, а саме трактору марки «ХТЗ Т-150», який міг зберегти на собі сліди злочину, або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що трактор марки «ХТЗ Т-150» використовувався особами, які вчинили кримінальне правопорушення, може бути предметом злочинного посягання чи знаряддям вчинення злочину, та міг зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На думку слідчого судді, зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчим і прокурором в судовому засіданні доведено підстави необхідності накладення арешту на трактор марки «ХТЗ Т-150» з номером двигуна НОМЕР_1 , номером в кабіні 8798 з причепленим до нього п`яти корпусним плугом, а тому наявна правова підстава для арешту цього майна.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши надані судом матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження № 0000686, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СВ Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідуванням у кримінальному провадженні №0000686 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту.

Слідчий суддя дійшов висновку, що трактор марки «ХТЗ Т-150» використовувався особами, які вчинили кримінальне правопорушення, може бути предметом злочинного посягання чи знаряддям вчинення злочину, та міг зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Однак, приймаючи рішення, слідчий суддя не врахував, що у клопотанні слідчого містяться загальні фрази, і слідчий не обґрунтував, які є підстави вважати, що трактор марки «ХТЗ Т-150» використовувався особами, які вчинили кримінальне правопорушення.
Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи власника вищезазначеного майна, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та зважаючи на наведені у клопотанні слідчого мотиви для накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчого не міститься обґрунтування щодо необхідності арешту.

Також, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати, окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На думку колегії суддів, не доведено органом досудового слідства й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказане майно провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
На підставі викладених обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422,532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу власника майна - голови СФГ «Гетманенко» ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2017 року, якою накладено арешт на транспортний засіб- трактор марки «ХТЗ Т-150» з номером двигуна НОМЕР_1 , номером в кабіни НОМЕР_2 з причепленим до нього п`яти корпусним плугом, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанту поліції ОСОБА_7 про арешт майна транспортний засіб- трактор марки «ХТЗ Т-150» з номером двигуна НОМЕР_1 , номером в кабіни НОМЕР_2 з причепленим до нього п`яти корпусним плугом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3