Справа № 500/3997/17
Провадження № 1-кп/500/301/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001544, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

встановив:

Досудовим розслідуванням установлено, що 05.04.2017 о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_4 знаходячись на збросному каналі з`єднуючому озеро Катлабух з р. Дунай, розташованого неподалік від с. Кислиця, ізмаїльського району Одеської області, не маючи відповідних квот, не .-шляючись спеціальним користувачем водних живих ресурсів, діючи умисно, з корисних мотивів, з метою незаконного вилову риби без подальшого відтворення виловлених водних живих ресурсів, що негативно вплине на IX популяцію, самовільно, без дозволів, передбачених ч. 4 ст. 11, ч. З ст. і а Закону України «Про тваринний світ » та п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», п. 5, 5.1, 5.2, 6.11, 6.14 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», із застосуванням забороненого способу та знарядь лову, які могли б привести до масового вилову риби - двох моно сіток довжиною 80 метрів з діаметром вічка 40 мм кожна, шляхом виловлення, незаконно вилучили із природного середовища наступні пили риби: лящ у кількості 36 штук, яка є цінною промисловою рибою, карась у кількості 2 штук, чим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», заподіяли державі в особі Управління державного агентства рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) істотну шкоду у розмірі 6154 гривни, із розрахунку: лящ - 36 одиниць вартістю 170 гривень за одну одиницю, на загальну суму 6120 гривень; карась 2 одиниці вартістю 17 гривень за одну одиницю, на загальну суму 34 гривні.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за ознаками незаконного зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.

29 січня 2018 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 29.01.2018 р. прокурор ОСОБА_3 та обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинні понести ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 249 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень;

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд також погоджується з кваліфікацією їх дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, санкцією ч. 1 ст. 249 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють права визначені їм п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ними та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялись в його вчиненні, активно сприяли його розкриттю, а також те, що у них відсутні обставини, що обтяжують їх покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з іншого, і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 січня 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих доходів громадян, тобто 1700 гривень;

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих доходів громадян, тобто 1700 гривень;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1