Справа №522/1482/18
Провадження по справі № 1-кс/522/2243/18
У Х В А Л А
26 лютого 2018 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2017 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку житла ОСОБА_3 від 05.10.2017р., а саме мобільний телефон у корпусі сріблястого кольору «IPHONE 6S», imei НОМЕР_1 , ID «BCG-E294A» із сім-картою мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_2 .
Власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати накладений арешт.
В обґрунтування клопотання власника майна посилається на наступне.
05.10.2017 р. під час проведення обшуку житла власника майна було виявлено та вилучено мобільний телефон у корпусі сріблястого кольору «IPHONE 6S», imei НОМЕР_1 , ID «BCG-E294A» із сім-картою мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_2 , який 07.10.2017 р. у відповідності до вимог ст.ст. 98, 237 КПК України оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
10.10.2017 ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на зазначене майно.
ОСОБА_3 не був присутнім при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, оскільки його не було повідомлено про розгляд справи. Копія ухвали не надходила, підстави застосування арешту майна не відомі.
З листа прокуратури Одеської області від 18.01.2018 р. № 15-3062-18 адресованого Департаменту комунальної власності Одеської міської ради стало відомо, що кримінальне провадження наразі перебуває в прокуратурі Одеської області.
На думку власника майна, оскільки він не є підозрюваними у кримінальному провадженні, та з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно належного йому майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб для забезпечення цивільного позову, стягнення отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Крім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту вказаного мобільного телефону, оскільки власник майна навіть не допитувався у якості свідка.
З урахуванням цих обставин, досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване невмотивованим ініціюванням питання про накладення арешту на майно, яке, відповідно до зібраних на даній стадії досудового розслідування матеріалів, не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню. Більш того, арешт майна, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності не відповідає положенням Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України та рішенням Європейського суду з прав людини.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Додатково слід зазначити, що мобільний телефон Iphone 6S, який було вилучено під час обшуку має налаштування віддаленого доступу. Відповідно до отриманих даних за використанням особистого логіна та пароля було встановлено, що мобільний телефон було включено 09.10.2017 р. о 12:01, хоча ухвала про накладення арешту була винесена 10.10.2017 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження розглядається місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
З огляду на викладене, власник майна просить скасувати накладений арешт.
В судове засідання власник майна не з`явився та відповідно до письмової заяви від 20.02.2018 року просив розглядати клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, згідно повідомлення начальника 2 СВ УРКП слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 19.02.2018р., слідчий в судовому засіданні не може бути присутній, оскільки приймає участь у слідчих діях. Клопотань сторони обвинувачення про відкладення судового розгляду не надходило.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання про арешт власник тимчасового вилученого майна не був присутній, внаслідок чого слідчий суддя був позбавлений можливості перевірити належним чином та встановити наявність підстав для арешту майна.
З клопотання та матеріалів, що обґрунтовують його доводи встановлено, що вилучений під час проведення обшуку мобільний телефон є арештованим достатній проміжок часу для проведення його огляду та експертних досліджень, якщо такі необхідні.
Також, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Власник зазначеного майнане є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тобто не підпадає під коло осіб, визначених ст.170 КПК України.
Таким чином подальший арешт зазначеного майна може призвести до порушення прав власника майна.
Тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню з наведених підстав.
Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити
Скасувати арешт тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку житла ОСОБА_3 від 05.10.2017р., а саме мобільного телефону у корпусі сріблястого кольору «IPHONE 6S», imei НОМЕР_1 , ID «BCG-E294A» із сім-картою мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_2 .
Копію ухвали про арешт майна направити сторонам кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:
26.02.2018