АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/2747/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/710/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурорів - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 645/2747/17 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №0003749 від 09.12.2016 року відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, просить ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року - скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, призначити у кримінальному провадженні новий розгляд у Фрунзенському районному суді міста Харкова в іншому складі суду. Прокурор зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, оскільки порушено вимоги щодо об`єктивності з`ясування обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, не є вмотивованою не наведено належні і достатні мотиви та підстави ухвалення.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурорів та адвоката, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вважав встановленим суд першої інстанції, 08.12.2016 року приблизно о 17:30, потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підійшла до хвіртки свого домоволодіння АДРЕСА_1 . В цей час біля хвіртки знаходився ОСОБА_9 , мешкаючий у спільному дворі з ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 за допомогою молотка ремонтував спільну хвіртку до двору. ОСОБА_10 зробила зауваження щодо купи сміття та снігу, які згорнув ОСОБА_9 на частину двору, що знаходиться в користуванні потерпілої у зв`язку з чим, між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла сварка на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_9 виник злочинний намір, спрямований на умисне нанесення потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що від його злочинних дій потерпіла може отримати тілесні ушкодження та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_9 стоячи обличчям до потерпілої ОСОБА_10 навмисно підняв праву руку в якій тримав молоток та намагався нанести удар в область голови потерпілої, але ОСОБА_10 підняла в гору ліву руку прикриваючи від удару голову та удар молотком прийшовся по розгинальної поверхні лівого передпліччя, після чого ОСОБА_10 намагалась відштовхнути лівою долонею від себе ОСОБА_9 однак великий палець лівої руки попав в рот ОСОБА_9 та він зубами вкусив ОСОБА_10 . Продовжуючи свої злочині дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи їх протиправність та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_9 стоячи обличчям до потерпілої ОСОБА_10 навмисно підняв праву руку в якій тримав молоток та наніс другий удар в область голови, а саме в область лівого ока спричинивши потерпілій фізичний біль. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3989с/16 від 09.12.2016 року, ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: синці та забійні рани на голові та лівій руці, садно на руці, що відповідно до п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів але не більше 3-х тижнів (21 день). Отже, на думку органу досудового слідства, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до вимог ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Згідно ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими нормами КПК.

Відповідно до ст.509 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:
1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;
2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Як вбачається зі змісту висновку судово-психіатричної експертизи №484 від 22.06.2017 року ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворіння у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
З врахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для задоволення клопотання, оскільки, як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_9 скоїв умисне кримінальне правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що від його злочинних дій потерпіла може отримати тілесні ушкодження та бажаючи діяти саме таким чином, що суперечить висновку судово-психіатричної експертизи №484 від 22.06.2017 року, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
З такими висновками суду першої інстанції неможна погодитися.
Правильно пославшись на вимоги процесуальних норм, які регламентують вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції допустив довільне їх тлумачення.
Та обставина, що орган досудового слідства послався на наявність умислу в неосудної особи , не є сама по собі підставою для відмови в задоволенні клопотання взагалі. Цю обставину суд за результатом розгляду клопотання мав змогу уточнити в своєму рішенні.
Крім того, суд послався на дані, які містяться в обвинувальному акті, хоча такого процесуального документу в кримінальному провадженні не складалося.
Згідно вимог ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виправити недоліки судового розгляду шляхом ухвалення апеляційним судом ухвали по суті є неможливим, оскільки таке питання не було поставлене в апеляційній скарзі.

При новому розгляди суд має врахувати викладене та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13