Справа180/1592/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000448 від 21.06.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей, який має середню освіту, працює водієм в ПП «Шибаєв», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21.06.2017 року, приблизно о 10-45 годин, обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Форд Транзіт», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при здійсненні руху заднім ходом по вул.. Боженко в м. Марганці в районі будинку № 22, не прийнявши заходів належної уваги та обережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, в порушення пункту 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував позаду автомобіля, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, просить суд суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Представник потерпілого ОСОБА_4 суду пояснила, що являється дружиною обвинуваченого і вони мають 9 дітей. Кримінальне правопорушення чоловік вчинив з необреженості, після чого вони викликали швидку допомогу. На даний час син ОСОБА_6 після лікування почувається добре.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджує докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким в судовому засіданні не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, тому що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він необережно вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, працює, має на утриманні 9 малолітніх дітей, на обліку у лікарів не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувченого, являється дійове каяття, яке виразилося у вжитті всіх необхідних заходів для належного лікування дитини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувченого, являється вчинення злочину щодо малолітнього.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у виді позбавлення волі. Але, враховуючи те, що обвинувачений працює. Раніше не судимий, визнав свою вину та щиро розкаявся, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він вчинив тяжкий злочин при обставинах, що обтяжують покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки він має малолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановлює обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIІI. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» , звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, які визанні винними у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та особи, визанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації,

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання

-періодично з`являтись для реєстрації до органу пробації.

-
Звільнити повністю від відбування покарання ОСОБА_5 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 790,96 грн. процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Речовий доказ автомобіль «Форд-Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1