Справа № 461/7091/17
Провадження № 1-кс/461/7185/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 секретар ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України про негайне звільнення особи, -

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із заявою в інтересах ОСОБА_3 , в якій просить негайно звільнити ОСОБА_3 , який утримується в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», оскільки перевищення граничних строків тримання під вартою є недопустимим в силу закону.
В обґрунтування внесеної заяви покликається на те, що ОСОБА_3 засуджено вироком Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області. Ухвалою ВССУ від 16 травня 2017 року ухвала апеляційного суду Львівської області була скасована, тому з 16 травня 2017 року вважає, що ОСОБА_3 є особою, стосовно якої вирок не набрав законної сили. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2017 року ОСОБА_3 було доставлено на утримання до державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», хоча відсутнє рішення суду про продовження строку тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та особа, в інтересах якої подана заява - ОСОБА_3 , кожен окремо, заяву підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такій та просили заяву задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви та надав пояснення, що ОСОБА_3 утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» законно, на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року, який на даний час оскаржений та не набрав законної сили.
Представник державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» в судове засідання не з`явився.
З`ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши заяву, приходжу до висновку про безпідставність поданої заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; неперевищення граничного строку тримання під вартою; відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 утримується під вартою в Львівській УВП на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року, яким призначено ОСОБА_3 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили змінено ОСОБА_3 запобіжний захід з застави на тримання під вартою в ЛУВП № 19 УДПтС України у Львівській області, взявши його під варту в залі суду.
В судовому засіданні встановлено, що вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року законної сили не набрав.
Також встановлено, що будь-які інші обставини, що свідчили б про незаконність тримання засудженого під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» відсутні.
Таким чином, доводи, викладені адвокатом ОСОБА_4 в заяві, не знайшли свого підтвердження в ході її розгляду, а відтак немає жодних законних підстав для звільнення ОСОБА_6 з під варти, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст.206 КПК України,
у х в а л и в :

у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України про негайне звільнення особи - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .