печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
Іменем України
07 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 24.03.2015, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1. ст. 111 КК України, питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 18.02.2017 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно він наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про доцільність продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор вважав необхідним його продовження, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились із часу застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу: можливість переховуватись від суду, впливати на кримінальне провадження іншим чином, та вважав, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого, обвинувачений заперечували проти продовження строків тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність передбачених ст. 177 КПК України ризиків. Зазначили, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та проживає в м. Києві за однією адресою понад 11 років, раніше не судимий до будь яких видів відповідальності не притягався, має позитивну репутацію. Крім того, зауважили, що злочин, який інкримінується ОСОБА_7 , не відноситься до злочинів, вчинених із застосуванням насильства, відсутність майнової чи іншої шкоди від дій обвинуваченого підтверджується обвинувальним актом. Звертали увагу, на важкий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який в умовах слідчого ізолятору постійно погіршується та те, що в умовах СІЗО надання належної медичної допомоги є неможливим, у зв`язку із відсутністю відповідних фахівців, що могли б контролювати стан хворого, течію хвороби, хід лікування. В умовах слідчого ізолятору не можливо проведення лабораторних досліджень, що перешкоджає уточненню діагнозу, локалізації хвороби та виявленню інших захворювань. Вважали, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. При цьому обвинувачений посилався на практику Європейського суду з прав людини, зазначаючи, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зі спливом певного часу умова наявності обґрунтованої підозри перестає бути достатньою.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про зобов`язання керівництва Київського слідчого ізолятора забезпечити проведення медичного обстеження (магнітно резонансної томографії голови та шиї, доплерографію судин голови та шиї) ОСОБА_7 в Діагностичному центрі «СДС».

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали провадження, надходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а також яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та санкція відповідної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, тобто інкримінований ОСОБА_7 злочин відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким.

Тяжкість обвинувачення не може бути єдиною підставою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та може впливати на рішення лише через оцінку її впливу на ризики. Тобто цілком коректно за наявності відповідних доказів обґрунтувати, що таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, виходить не тільки з тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину, а насамперед з характеру інкримінованого злочину злочин проти основ національної безпеки України, а саме державна зрада: шпигунство (передача та збирання з метою передачі представнику іноземної організації відомостей, що становлять державну таємницю) і надання представнику іноземної організації, а саме співробітнику Федеральної служби безпеки Російської Федерації, допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Тож з урахуванням конкретного характеру інкримінованого ОСОБА_7 злочину, інкримінування його вчинення із використанням посади в Службі зовнішньої розвідки України, тих обставин, що інкримінований злочин мав місце в період проведення в України антитерористичної операції, та на даний час проведення антитерористичної операції продовжується, а також того, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень фундаментальних цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів вважає, що навіть з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого, який має вищу освіту, до затримання працював, не притягувався до кримінальної, адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, в провадженні наявні ризики, передбачені пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), та у сукупності із конкретними обставинами справи ризик втечі та перешкоджання провадженню є таким, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту

Додатково суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статями 109 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 КК України.

На підставі викладеного колегія суддів надходить до висновку про необхідність продовження строків дії застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисника ОСОБА_6 щодо проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 по за межами слідчого ізолятору слідчий суддя вважає необхідним направити для вирішення за компетенцією до керівництва слідчого ізолятору для прийняття рішення в порядку, передбаченому Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012, оскільки вказане питання лежить поза межами компетенції суду.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 183, 331, 206 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 07 квітня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику, а також направити до Київського СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 щодо зобов`язання керівництва Київського слідчого ізолятора забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_7 в Діагностичному центрі «СДС» - відмовити, та направити клопотання за компетенцією до керівництва Київського слідчого ізолятора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3