Справа № 554/4979/17
Дата документу 06.02.2018
В И Р О К
Іменем України
6 лютого 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0002243 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, судимого

30 серпня 2010 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 19 листопада 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 21 день

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
20 травня 2017 року, близько 16 год. 10 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в торговому центрі «Паровоз», що по бульвару Коновальця, 2 в м. Полтава, намагався відкрито викрасти сонцезахисні окуляри «Lanbao» вартістю 246,66 грн., які належать потерпілій ОСОБА_4 , однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий поблизу місця вчинення злочину потерпілою та випадковими перехожими.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, зазначивши, що чужим майном потерпілої заволодів не відкрито, а таємно, оскільки, на його думку, потерпіла не бачила самого моменту викрадення сонцезахисних окулярів. Факт же переслідування нею та затримання його з викраденим біля виходу з торгового центру розцінює як викриття його у вчиненні крадіжки, тобто таємно викрадення чужого майна, вину у чому визнає.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість у цьому підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_4 , під час допиту в суді, показала, що вона являється приватним підприємцем і має дві торгові точки в торговому центрі «Паровоз» в м. Полтаві. В зазначений день і час вона знаходилась на одному з робочих місць і побачила, як до іншого, підійшов обвинувачений, різко взяв з вітрини сонцезахисні окуляри і швидко пішов до виходу з торгового центру. Вона зразу ж крикнула, щоб він зупинився та повернув окуляри. Оскільки він не зважав на її крик, то вона почала переслідувати його і догнала біля виходу з торгового центру та схопила його за куртку. У відповідь обвинувачений, утримуючи викрадене, замахнувся на неї пляшкою з пивом, яка була у нього в іншій руці, але вдарити не встиг, так як їй на допомогу прибіг чоловік, який в цей час знаходився біля входу в торговий центр та побачив це. Чоловік вибив з рук обвинуваченого пляшку з пивом та разом з іншими випадковими перехожими затримав його та утримував до прибуття на місце події працівників поліції.

Аналогічні показання про обставини затримання обвинуваченого та опору, який він чинив біля входу в торговий центр «Паровоз», утримуючи викрадене майно, дав під час допиту в суді свідок ОСОБА_8 , чоловік потерпілої.

Аналізуючи показання потерпілої та названого свідка, суд виходить з їх послідовності, логічності та повної відповідності іншим доказам по матеріалах кримінального провадження, які в своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про відкрите викрадення обвинуваченим чужого майна, а тому вважати їх такими, що відповідають дійсності та правдивими.

При цьому суд враховує ще й такі, надані стороною обвинувачення та досліджені в суді докази.

Відповідно до протоколу огляду від 20 травня 2017 року, який був досліджений в суді (а. п. 66-69), у обвинуваченого біля торгового центру було вилучено сонцезахисні окуляри, які він викрав з торгового місця потерпілої. Оглядом також встановлено, що у останньої маються два робочих місця в торговому центрі «Паровоз», які знаходяться одне навпроти одного, на одному з яких розміщена вітрина з сонцезахисними окулярами.

Згідно протоколу огляду CD - диску від 2 червня 2017 року (а. п. 78-93) та перегляду змісту інформації, яка міститься на ньому, обвинувачений 20 травня 2017 року о 16 год. 14 хв. 09 сек. підходить до вітрини з сонцезахисними окулярами, різко бере з неї сонцезахисні окуляри та направляється до виходу. Потерпіла, яка в цей час знаходиться на іншому робочому місці, розташованому на незначній відстані навпроти, слідом через дві секунди починає слідувати за ним до виходу з торгово центру, де доганяє його та хапає за поділ куртки. Обвинувачений починає чинити їй опір, утримуючи в руках окуляри, а в цей час їй допомагають затримати його чоловік потерпілої, який палив біля входу, та інші особи.

Аналіз змісту наведених доказів, на думку суду, переконливо свідчить як про правдивість показань потерпілої, так і можливість сприйняття нею саме так обставин протиправного заволодіння обвинуваченим її майном, тобто відкрито, на чому остання й наполягає, зазначаючи, що вона бачила і обвинувачений це розумів, факт і момент викрадення ним майна.

Виходячи з наведеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а докази, які це підтверджують, такими, що отримані у передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України порядку, а тому належними та допустимими, якими він їх, керуючись статтями 84-86, 91-94 КПК України і визнає та приймає до уваги.
Судом не встановлено, як про це стверджує сторона захисту, а прокурором доведено, що в даному випадку мало місце саме відкрите, а не таємне заволодіння чужим майном.
При оцінці дій обвинуваченого суд виходить як з змісту положень кримінального закону, так і практики Верховного Суду України, яка викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про злочини проти власності», в якій зазначається, що «при відмежуванні крадіжки від грабежу слід виходити із направленості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий або інші особи характер вчинюваних дій.
Тобто, питання про кваліфікацію залежить від з`ясування не тільки умислу винної особи, а в обов`язковій і нерозривній сукупності з даними стосовно потерпілого.
Як свідчить наведене вище, потерпіла не тільки бачила, а й усвідомлювала, що обвинувачений відкрито заволодіває її майном, про що свідчать не лише її слова, а й дії по його затриманню, які вчинюються негайно після викрадення окулярів.
Отже, суд вважає доведеним факт відкритого заволодіння обвинуваченим чужим майном і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він повторно вчинив умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення вкраденого майна, наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.

При цьому суд виходить з того, що згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на це суд враховує, що обвинувачений раніше засуджувався за вчинення умисних аналогічних, в тому числі тяжких злочинів, покарання за які відбув, але має непогашену у визначеному законом порядку судимість, що, на думку суду, свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та схильність до рецидиву. На це вказує також те, що обвинувачений не займається суспільно-корисною діяльністю, ніде не працює та не має постійних джерел забезпечення свого та членів своєї сім`ї існування, що само по собі є свідченням наявності ризиків до скоєння корисливих злочинів, як способу такого забезпечення. Наведене вказує на те, що характеристика його як особи не свідчить про позитивні зміни в поведінці за час знаходження поза межами установ виконання покарань.

Суд також враховує, що обвинувачений визнав факт вчинення протиправного заволодіння чужим майном, але всіляко намагався уникнути покарання за вчинення більш тяжкого злочину, який йому інкримінується, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, його ставлення до скоєного, наявність на його утриманні малолітньої дитини, висновок органу пробації про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, який суд розцінює як констатацію факту, зробленого на суперечливих припущеннях, і вважає, що необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації буде покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю та наркотиків.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
В зв`язку з тим, що обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, суд, зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, поведінку обвинуваченого, з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання покарання, призначеного за цим вироком, вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому основне покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з 6 лютого 2018 року.
До набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Стягнути з обвинуваченого на користь держави 395,48 грн. судових витрат.

Речові докази сонцезахисні окуляри, які передані на зберігання потерпілій, - повернути їй же.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1