Справа № 408/3441/17
Провадження № 11-кп/782/384/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» листопада 2017 року місто Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Луганської області змінену апеляційну скаргу прокурора Біловодського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 12 вересня 2017 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краснодон Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину - дочку ОСОБА_8 , 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 01.03.2005 р. Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.ч.2,3 ст.187, ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 03 грудня 2013 року із Суходільської ВК Луганської області у зв`язку з відбуттям строку покарання,-
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 21 червня 2017 року, приблизно о 13.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за місцем проживання його знайомого ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , наніс останній один удар кулаком правої руки в обличчя, після чого покинув будинок.
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в окружності лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На вирок суду прокурором Біловодського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, з наступними змінами, в якій апелянт, не оспорюючи фактичних обставин та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, його правову кваліфікацію, не погоджується з рішенням суду першої інстанції з мотивів неправильності застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обгрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.
Однак, при призначенні обвинуваченому покарання, судом не взято до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в рішенні у справі №5-154кс15 від 01.10.2015р., згідно з якою при призначені покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливому частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого установлено законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення сум одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Отже, як зазначає апелянт у своїй скарзі, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Окрім наведеного прокурор вважає, що судом помилково визнано у якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину, оскільки дане рішення судом не вмотивоване, що, на думку апелянта, є порушенням вимог п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».
Тому прокурор просить апеляційній суд вирок Біловодського районного суду Луганської області від 12 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині формулювання призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та зазначити в резолютивній частині вироку покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., а також виключити з мотивувальної частини вироку посилання на активне сприяння розкриттю злочину як обставину, що пом`якшує покарання. В решті вирок залишити без змін.
В судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, але подав письмову заяву, в якій просить апеляційний суд розглянути справу без його участі.

З урахуванням наведеного та керуючись положеннями ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутністю потерпілої та обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні у повному обсязі, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій, грунтуються на зібраних по справі та перевірених судом в порядку ст.349 КПК України доказах, являються обгрунтованими, належним чином мотивованими та не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинувачено, який позитивно характеризуються, не працює, має на утриманні малолітню дитину, є раніше судимим.

Обставинами, які згідно з положеннями ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд обґрунтовано врахував - визнання обвинуваченим своєї провини та щире каяття, а обставиною, яка згідно зі ст.67 цього Кодексу обтяжує покарання визнав - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставним визнання судом першої інстанції обставиною, яка згідно з положеннями ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого - сприяння розкриттю злочину, оскільки воно є невмотивованим та не відповідає вимогам кримінального закону, на що слушно посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000179 вбачається, що слідчим у якості обставини, яка пом`якшує покарання, передбаченої ст.66 КК України, сприяння розкриттю злочину не зазначалось.

Як зазначається в роз`яснюючих положеннях п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р., із наступними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.
При цьому, згідно з положеннями п.3 Постанови ПВСУ №12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальнності», активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Однак суд першої інстанції у своєму вироку не зазначив, у чому саме виразилась допомога з боку обвинуваченого ОСОБА_7 та в установленні яких невідомих органам досудового розслідування обставин справи.
Крім того, згідно ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятидесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Санкція ч.1 ст.125 КК України, за якою суд визнав винним обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак суд при ухваленні вироку визначив обвинуваченому ОСОБА_7 лише розмір штрафу в грошовій сумі 850,00 грн., без зазначення певної кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого установлено законодавством України на час постановлення вироку, що не відповідає нормам матеріального закону та суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладену в рішенні у справі № 5-154кс15 від 01.10.2015р., згідно з якою при призначені покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливому частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого установлено законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення сум одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Як зазначено у частині першій статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно з положеннями ст.413 цього Кодексу, є:
1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;
2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;
3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;
4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу, але без зазначення його розміру відповідно до певної кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вказане судове рішення підлягає зміні.
За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи зміненої апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, які підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 та ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Змінену апеляційну скаргу прокурора Біловодського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 12 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_7 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на визнання у якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину.
Вважати призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
____________ _________________ _______________
/ ОСОБА_1 / / ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 /