Справа № 308/2515/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді угоду про визнання винуватості від 28.02.2018 року, укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001607 від 07.12.2017 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Тарнівці, Ужгородського району Закарпатської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001607 від 07.12.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

З обвинувального акту встановлено, що в період часу із серпня 2017 року по 7 грудня 2017 року, тобто протягом тривалого часу понад три місяці, ОСОБА_4 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи в житловому будинку, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , злісно не виконувала свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною, передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Так, ОСОБА_4 неналежним чином здійснювала піклування про виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_6 та нехтувала безпекою для її життя і здоров`я, зокрема, протягом тривалого часу, що становить понад три місяці, постійно проживала в приміщенні за вищевказаною адресою, яке знаходилося в аварійному стані, зокрема, дах будинку в місці знаходження труби димаря провалився всередину будинку, в стінах приміщення, де проживала ОСОБА_4 з малолітнім сином, наявні тріщини, приміщення занедбане, не дотримані правила санітарно-гігієнічних норм, наявний різкий неприємний запах, температура в приміщенні низька, наявні наскрізні тріщини, через які проглядається подвір`я, центральне водопостачання, газопостачання, каналізація, освітлення та необхідні для проживання меблі відсутні, що підтверджується актом про пожежу від 08.12.2017 року, актом обстеження житлово-побутових умов від 03.01.2018 року та оглядами місця події від 07.12.2017 року, 08.12.2017 року та 26.01.2018 року, проведених слідчими Ужгородського РВП, а також інформацією Ужгородської районної державної адміністрації від 22.01.2018 року, внаслідок чого 06.12.2017 року в черговий раз близько 22.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в спальній кімнаті за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із відсутністю освітлення в приміщенні, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, залишила на підлозі біля дитячого візка, в якому знаходився її малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накритий покривалом, запалену свічку та лягла спати разом зі своїм співмешканцем в тій же кімнаті, при цьому остання, із злочинною недбалістю, не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді загрози для життя і здоров`я дитини внаслідок займання синтетичного покривала, яким була вкрита дитина ОСОБА_6 , від джерела відкритого вогню у вигляді свічки поблизу, хоча повинна була і могла передбачити такі.

У подальшому, близько 01.00 год. 07.12.2017 року ОСОБА_4 прокинулася від запаху диму та виявила, що горить дитячий візок та малолітній ОСОБА_6 , який знаходився у ньому, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку полум`ям обличчя, волосистої частини голови, шиї, тулуба, сідниць, промежини, верхніх та нижніх кінцівок II Б III ст. = 75 %, і у подальшому був доставлений до обласної дитячої лікарні, де о 08.05 год. ІНФОРМАЦІЯ_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно з висновком експерта № 379/2017 від 02.02.2018 року смерть дитини ОСОБА_6 настала внаслідок термічних опіків полум`ям голови, шиї, тулуба, кінцівок 2-4 ст. загальною площею близько 75 % по поверхні тіла, з обвугленням кистей та стоп, які супроводжувалися розвитком опікової хвороби, інтоксикації, ускладнилося набряком легень і речовини головного мозку, що і стало безпосередньою причиною його смерті. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа множинних зливних опікових ран на шкірних покривах голови, шиї, тулуба, кінцівок, обвугленням обох гомілок та стоп, «шокових стоп» нирок та легенів, а також підтверджується даними судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. При дослідженні трупа виявленні тілесні ушкодження у виді опікових ран на шкірних покривах обличчя, волосистої частини голови від рівня тім`яних ділянок, включаючи вушні раковини до рівня крила носа та лівої щоки; на передньо-бокових поверхнях лівого плеча з переходом на верхню третину передпліччя; по окружності правої верхньої кінцівки, включаючи кисть та пальці; на передній та бокових поверхнях грудної клітки та черева від рівня ключиць до надлобкової ділянки; по окружності лівого передпліччя, кисті та пальців; по окружності обох нижніх кінцівок на всьому протязі; промежини, нижніх сегментів сідниць, з обвугленням обох гомілок та стоп; статевого члена та калитки. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії високої температури полум`я, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і є безпосередньою причиною настання смерті та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з нею.

Відповідно до висновку експерта сектору вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Закарпатського НДЕКЦ № 12/11 від 14.02.2018 року ймовірною причиною виникнення загоряння є дія відкритого джерела полум`я (свічки) на горючий матеріал (одіяло, коврик). Осередок загоряння знаходився в кімнаті житлового будинку по праву сторону від входу в кімнату на підлозі.

Згідно з актом про пожежу від 08.12.2017 року причиною виникнення останньої є необережне поводження з вогнем.

З показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що всупереч положенням ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з яким кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров`я, ст. 150 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», які передбачають обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, незважаючи на отримання коштів у якості допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 , не використовувала їх для покращення матеріально-побутових умов проживання малолітнього ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , не доглядала за ним, а також неодноразово залишала його без нагляду на тривалий час, чим сприяла виникненню обставин, небезпечних для його життя і здоров`я.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, а саме, злісне невиконання ОСОБА_4 як матір`ю своїх обов`язків по догляду за дитиною малолітнім ОСОБА_6 , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті останнього.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 28.02.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, розкаялася у вчиненому та просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченої просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого начальник служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації ОСОБА_12 не заперечила щодо затвердження угоди, про що подала відповідну письмову заяву, згідно з якою відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України надає прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_4 .

Із змісту угоди про визнання винуватості від 28.02.2018 року, укладеної між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , вбачається, що прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Підозрювана ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні та сприяти досудовому слідству. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 166 КК України у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї у відповідності до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ст. 166 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченої за ст. 166 КК України, як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , не встановлені.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 2574 грн. (висновок експерта № 7/128 від 17.01.2018 року 715 грн.; висновок експерта № 7/127 від 24.01.2018 року 715 грн.; висновок експерта № 12/11 від 14.02.2018 року 1144 грн.) покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001607 від 07.12.2017 року.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити їй покарання за ст. 166 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речові докази: дитячий візок сіро-чорного кольору, пожежне сміття та шматок одіяла, які здані на відповідальне зберігання до камери речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1