12 грудня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
У скарзі заявник просив скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що постанова винесена незаконно та необґрунтовано, слідчим ОСОБА_5 не повно, не всебічно та не об`єктивно були з`ясовані принципові обставини щодо вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження він діяв відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України та в межах наданих повноважень, у зв`язку з чим вважає скаргу не обґрунтованою.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, зазначив, що досудове розслідування кримінального провадження було проведено належним чином, та рішення слідчого про закриття кримінального провадження було прийнято на основі повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи.
Слідчий суддя, заслухавши думку скаржника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
06.07.2015 року до прокуратури м. Вінниці звернувся ОСОБА_3 із заявою про те, що 21.08.2014 року громадянка ОСОБА_6 , жителька АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_2 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами останнього у сумі 13 000 євро, завдавши йому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Проте, вищезазначена постанова слідчого про закриття кримінального провадження не містить достатніх мотивів такого процесуального рішення та їх обґрунтування з огляду на покази ОСОБА_3 та при дослідженні матеріалів кримінального провадження.
В судовому засіданні було встановлено, що слідчим проведено досудове слідство однобічно та поверхово, зокрема слідчим не вжито всіх заходів щодо встановлення наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, проте слідчий суддя вважає, що слідчі під час розслідування кримінального провадження не вичерпали можливості щодо збирання та дослідження доказів та не провели усіх необхідних слідчих дій.
Так, слідчими не в поновному обсязі виконано вказівки прокурорів прокуратури м. Вінниці, а саме: не з`ясовано, яке відношення має ОСОБА_7 до квартири, яка знаходиться у м. Могилів-Подільському; не проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_3 , та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , для з`ясування суми отриманих у борг ОСОБА_7 грошових коштів, способи передачі зазначених коштів та сум відсотків за їх користування; не усунено суперечності у показах ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; не перевірено покази ОСОБА_7 щодо її лікування на гроші, виручені від продажу квартири,; слідством не встановлено, де саме ОСОБА_7 лікувалась та яку суму коштів витратила на лікування.
Крім того, 21.12.2016 року СУ ГУНП у Вінницькій області було надано вказівку повторного допиту ОСОБА_3 і з`ясування факту кількості отриманих та повернутих коштів. Натомість, слідчим ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 було долучено протокол допиту потерпілого ОСОБА_3 від 05.01.2016 року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженню підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Органом досудового розслідування по кримінальному провадженню не досліджено обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, також слідчим не проведено необхідні слідчі дії для отримання доказів, що підтверджують чи спростовують правдивість показів ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_3 .
Отже, з матеріалів кримінального провадження, представлених в судове засідання вбачається неповнота досудового розслідування кримінального правопорушення, а відтак прийняття рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
В зв`язку з тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, невмотивованою та передчасною, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 110, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя