Справа № 191/3659/17
Провадження № 1-кп/191/408/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001933 від 07.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.12.2008р.Синельниківським міськрайонним судом засуджено за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 25.08.2010р.Синельниківським міськрайонним судом за ст. 27 ч.5, 185 ч.1, 357 ч. 3, 70 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки 1 місяць за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 26.12.2008 року до відбуття покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-19.07.2012 звільнений з Первомайської виправної колонії Харківської області, на підставі постанови Первомайського міськрайонного суду від 11.07.2012 умовно - достроково на строк 10 місяців 8 днів;

- 13.03.2015 Синельниківським міськрайонним судом за ч.1ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин проти власності, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисний, корисливий злочин.

Так, 05 жовтня 2017 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражного кооперативу «Північний» в м. Синельникове Дніпропетровської області, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , який є сином потерпілої ОСОБА_6 , попросив велосипед торгової марки «Салют» синього кольору щоб поїхати у своїх справах. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 дав згоду використати вказаний велосипед ОСОБА_3 покинув територію гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражного кооперативу «Північний» в м. Синельникове Дніпропетровської області та поїхав від даного гаражу на вказаному велосипеді.

Після чого в нього виник раптовий умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме: велосипеду торгової марки «Салют» синього кольору. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, умисно, повторно, із корисливих мотивів, не бажаючи повертати власнику ОСОБА_6 , велосипед торгової марки «Салют» синього кольору, продав вищевказаний велосипед, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 15/10 від 11 жовтня 2017 року становить 807 (вісімсот сім) грн. 00 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив обставини подій таким чином, як вони викладені вище.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні 05.12.2017 року зазначила, що майно їй повернуто. Також потерпіла до початку судового засідання 05.03.2018 року надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, на суровій мірі покарання не наполягає.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла не заперечували проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, показами потерпілої, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене. за ч.2 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий за умисний корисливий злочин проти власності, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; обставини справи, які пом`якшують покарання , повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення майна.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах інкримінованого йому діяння з застосуванням ст.75 КК України.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України: велосипед марки «Салют» синього кольору, який визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0001933 від 07.10.2017 року та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у власності ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати в справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 впродовж іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі велосипед марки «Салют» синього кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у власності ОСОБА_6 .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засудженого - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1