Справа № 456/3871/17
Провадження № 1-кс/456/24/2018
УХВАЛА

іменем України

"11" січня 2018 р. слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Стрий Львівської області скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою та просить визнати дії слідчого Стриського ВП ГУНП у Львівські області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого в нього транспортного засобу марки «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 », як такі що не відповідають вимогам кримінально-процесуального закону; зобов`язати слідчого Стриського ВП ГУНП у Львівські області ОСОБА_5 повернути йому вилучений в нього 05.06.2015 р. транспортний засіб марки «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 ».
В обґрунтування поданої скарги заявник покликається на те, що 05.06.2015 р. слідчим ВП ГУНП у Львівській області було оглянуто автомобіль марки «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 » та прийнято рішення про тимчасове вилучення в нього даного автомобіля. За фактом підробки реєстраційного посвідчення на вказаний автомобіль розпочато кримінальне провадження №0000927, в якому до цього часу не встановлено правопорушника. Крім цього, по данйі справі він був допитаний в якості свідка та повідомив, що вказаним автомобілем володіє, обмінявши такий на власний автомобіль марки «Фіат Скудо» д.н.з. « НОМЕР_2 ». 20.11.2017 р. він звернувся до слідчого з клопотанням про повернення йому автомобіля, однак в цьому йому було відмовлено та не повідомлено жодної правової підстави та мети його подальшого утримання. З моменту відкриття вказаного кримінального провадження пройшло вже більше 2 років. Проте до цього часу вилучений автомобіль зберігається на території Стрийського ВП під відкритим небом, що невдовзі може призвести до фактичного знищення механізму від природних факторів. В зв`язку з чим, змушений звернутися з даною скаргою до слідчого судді.
Заявник ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримав подану скаргу, просив її задовольнити, покликаючись на мотиви викладені в заяві. Зазначив, що йому не відомо про підстави обмеження його права на використання в будь-яких цілях, вилученого в нього транспортного засобу. Тому, за відсутності ухвали про арешт транспортного засобу, вважає, що такий незаконно утримується слідчим. Окрім того, зважаючи на те, що на спірний автомобіль ніхто не претендує, а такий вилучений саме в нього, а тому повинен бути йому повернутий.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти скарги, зазначивши її безпідставність.
Суб`єкт дії, якого оскаржуються, слідча ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги скарги не визнала. Зазначила, що при огляді вищевказаного автомобіля було встановлено розбіжність в номері кузова зазначеному в свідоцтві про право власності та нанесеного заводом виробником на автомобіль з номером кузова вищевказаного автомобіля з національної бази «НАІС». Також, згідно бази даних автомобіль вказаної марки та з таким номерним знаком належить ОСОБА_6 , проте номери кузова не співпадають.

Заслухавши думку осіб, що приймають участь в справі, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст.21 КПК України та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області 20.12.2017 р. відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду.

Оглядом матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що 05.06.2015 р. в Стрийський МВ ГУ МВСУ у Львівській області надійшов рапорт інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування м. Львів старшого сержанта міліції ОСОБА_7 про те, що 05.01.2015 р., на перехресті доріг Стрий І.Франківськ Моршин, ним був зупинений автомобіль «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 .. Згідно національної бази «НАІС», номер кузова зазначеного автомобіля не відповідає жодним із транспортних засобів з такими державними номерними знаками.
Встановлено, що за даним фактом працівниками Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області було розпочато кримінальне провадження від 06.06.2015 р. №0000927 з правовою кваліфікацією ст.290 КК України. Визначено групу слідчих до якої входить ОСОБА_5 ..
Як вбачається, з протоколу огляду від 05.06.2015 р. (проведеного на підставі заяви ОСОБА_4 від 05.06.2015 р.) вилучено транспортний засіб «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 » разом з свідоцтвом про його реєстрацію.
Постановою слідчого від 08.06.2015 р. вищевказані вилучені предмети визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000927 .
З висновку експерта № 8-46від 24.06.2015 р. (проведеного на підставі постанови слідчого від 10.06.2015 р.) вбачається, що в представленого для дослідження транспортного засобу «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 » - ідентифікаційні ознаки НОМЕР_3 та двигуна НОМЕР_4 є первинними та нанесені заводом виробником.
Проте, згідно висновку експерта № 178 від 10.07.2015р., бланк САА №114285, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 », 1999 року випуску, виданий 05.02.2009 р. Вінницьким МРЕВ у Вінницькій області на прізвище ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_1 , виготовлений не ТОВ «Знак» консорціуму «ЄДАПС» Зам.0024-2009.01, що здійснює виготовлення даних бланків свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.
З інформації отриманої у відповідь на запит від Центр ДАІ 4609 ГУ МВС України у Львівській області вбачається, що власником транспортного засобу «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 » є ОСОБА_6 .. Проте, ідентифікатор ТЗ згідно облікової картки на вищевказаний автомобіль зазначено - НОМЕР_6 (тобто відмінним від ідентифікатора вилученого автомобіля).
В результаті проведення процесуальних дій на іншій території, отримано протокол допиту ОСОБА_6 . Останній зазначає, що дійсно йому належав автомобіль «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 ». Проте з 2014 р. доля вказаного автомобіля йому не відома. З наданої копії довіреності від 25.01.2014 р. вбачається, що останній уповноважив розпоряджатися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 транспортним засобом: «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікатор ТЗ - НОМЕР_6 .

З долучених до матеріалів кримінального провадження протоколів допиту заявника, вбачається, що останній відмовляється від дачі будь-яких пояснень з вищенаведених обставин, покликаючись на ст.63 Конституції України.
Частиною 1статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Однак, як встановлено, ОСОБА_4 не являється володільцем автомобіля «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 », який визнано речовим доказом по кримінальному провадженні. Представлене останнім свідоцтво про реєстрацію вилученого транспортного засобу НОМЕР_5 , згідно висновку експерта є підробленим. Власником транспортного засобу «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_1 », згідно облікової картки центру НОМЕР_7 , є ОСОБА_6 .. Проте, в ході досудового розслідування встановлено розбіжності в ідентифікаторі ТЗ представленого для огляду ТЗ із відомостями внесеними до його облікової картки.
Що стосується покликання заявника на неналежне зберігання речових доказів, то слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.100 КПК України).
Відповідно до п. 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104- зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року, №1104, - до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27Постанови КМУ від 19.11.2012 року, №1104).
Таким чином, твердження про те, що автомобіль за період перебування на арешт майданчику Стрийського ВП ГУНП зазнає пошкоджень, у зв`язку із неналежним зберіганням, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки, останнім не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували такі покликання. Крім того, вказана обставина, на яку посилається ОСОБА_4 , вимагаючи повернення транспортного засобу, не є самостійною підставою для повернення тимчасово вилученого майна відповідно до положень чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведене, заявником жодними належними та допустимими доказами не доведено того, що він на законній правовій підставі користувався спірним автомобілем чи являвся його володільцем, тобто судом не здобуто доказів, які б надали підставу повернути транспортний засіб ОСОБА_4 , а відтак приходжу до переконання, що подальше зберігання транспортного засобу, визнаного речовим доказом у кримінальному провадженні, необхідно здійснювати в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, до встановлення законного володільця. А відповідно, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1