Справа № 353/41/18
Провадження № 1-кп/353/19/18
В И Р О К
07 березня 2018 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області- ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
25.12.2017 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 розпивали спиртні напої по місцю проживання останнього, що в с. Братишів Тлумацького району Івано¬-Франківської області. Під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжку десяти металевих решіток із господарства ОСОБА_4 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_6 погодився.
Цього ж дня, близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через відсутність огорожі з тильної сторони господарства проникли на подвір`я ОСОБА_4 .
Перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, а також що за їхніми діями ніхто не спостерігає, виявили десять металевих решіток, кожна вагою по 60 кг. та вартістю по 1000,00 грн., п`ять з яких за допомогою металевої фомки, яку принесли з собою, спільно демонтували з грунту та перенесли до огорожі з металевої сітки, через яку перекинули три решітки на узбіччя дороги, де очікував автомобіль служби таксі «959», марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , якого попередньо викликав по телефону ОСОБА_5 .
Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 намагались перекинути через огорожу інші дві металеві решітки, однак в цей час були помічені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які являються сусідами ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , розуміючи що їх помітили, залишивши решітки на подвір`ї, з місця вчинення злочину скрились.
Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_5 намагалися здійснити крадіжку десяти металевих решіток, однак злочинні наміри до кінця не довели з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були помічені безпосередньо на місці вчинення злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та з місця вчинення злочину скрились.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, вказавши на те, що він дійсно 25.12.2017 року близько 10 год. 00 хв. спільно із ОСОБА_6 , попередньо домовившись, вирішили вчинити крадіжку металевих решіток із господарства ОСОБА_4 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Цього ж дня близько 12 год. 00 хв. вони зайшли на подвір`я потерпілого, де виявили десять металевих решіток, п`ять з яких за допомогою металевої фомки, яку принесли з собою, спільно демонтували з грунту та перенесли до огорожі з металевої сітки, через яку перекинули три решітки на узбіччя дороги, де очікував їх автомобіль служби таксі «959». Тоді вони намагались перекинути через огорожу інші дві металеві решітки, однак в цей час були помічені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зрозумівши, що їх помітили, вони залишили решітки та втекли з подвір`я потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та дав аналогічні покази, які дав ОСОБА_5 , повністю ствердив факт незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), за попередньою змовою групою осіб, яке мало місце 25.12.2017 року близько 12 год. 00 хв. у господарстві ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_1 .
У вчиненому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щиро розкаюються, потерпілому повністю відшкодували завдані кримінальним правопорушенням збитки, останній не має до них претензій матеріального та морального характеру, розуміють, що вчинили неправильно, запевняють суд, що більше такого не повториться, просять суд не карати їх суворо, не позбавляти волі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилися з кваліфікацією вчиненого ними діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує їх дії за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог статтей 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості., ступінь здійснення злочинного наміру обвинуваченими та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, що не залежали від волі обвинувачених, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує дані про особи винних, а саме те, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, ОСОБА_6 згідно ст. 89 КК України не судимий, обвинувачені посередньо характеризуються за місцем проживання, ОСОБА_5 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з приводу алкогольної залежності, обвинувачені негативно ставляться до вчиненого, не працюють.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, від вчиненого злочину тяжких наслідків не наступило, відшкодування завданої шкоди, думку потерпілого ОСОБА_4 , який їм вибачив та просив обвинувачених суворо не карати, не позбавляти волі, претензій матеріального та морального характеру до останніх не має.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді обмеження волі із урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ними нових злочинів.
Беручи до уваги фактичні обставини справи, особи винних, обставини, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без відбуття покарання у виді обмеження волі, а тому на підставі ст. 75 КК України їх слід звільнити від відбування такого покарання з випробовуванням, встановивши необхідний іспитовий строк та відповідні обов`язки з числа передбачених ст. 76 КК України.
Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.
Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання 2 (Два) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому покарання у виді 2 (Двох) років обмеження волі з випробуванням на іспитовий строк 1 (Один) рік 6 (Шість) місяців.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання 1 (Один) рік 6 (Шість) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного йому покарання у виді 1 (Одного) року 6 (Шести) місяців обмеження волі з випробуванням на іспитовий строк 1 (Один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі:
- п`ять металевих решіток, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , залишити йому;
- металеву форку, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківської області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1