Провадження № 1-кс/592/5721/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянув клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004252 від 09.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

Перевірив надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 ,
встановив:
Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 09.11.17, близько 02:45 год., ОСОБА_5 , перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 неподалік залізничного вокзалу по вул. Привокзальній в м. Суми, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_7 , який йшов по вказаній вулиці у напрямку вокзалу та який при собі мав рюкзак і пакет. У цей момент, у ОСОБА_5 виник умисел на здійснення нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння його речами, про що останній повідомив ОСОБА_6 , на що останній дав свою добровільну згоду.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, діючи з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, ОСОБА_6 підбіг ззаду до ОСОБА_7 та використовуючи заздалегідь заготовлений складний ніж, який він тримав в правій руці, наніс один удар в праву сторону обличчя потерпілого, застосувавши тим самим до потерпілого насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Отримавши удар, ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_6 , та почав його утримувати за руки. У цей момент, ОСОБА_5 , з метою придушення волі потерпілого до самозахисту, наніс йому декілька ударів в потилицю. Щоб припинити злочинні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 повернувся та почав тримати його за руки та кликати на допомогу. У цей момент, ОСОБА_6 , боячись бути затриманим на місці вчинення злочину, доводячи задумане до кінця, схопив рюкзак потерпілого, в якому заходилися особисті речі, повербанк, грошові кошти в сумі 100 доларів США та побіг у напрямку готелю Юбілейний, тим самим заволодів належними потерпілому речами, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 4100 грн.
09.11.2017 одразу після вчинення вищевказаного злочину, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано.
У ході проведення огляду місця події, у підозрюваного ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон Нокіа 6303 імеі: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора ВФ Україна № НОМЕР_2 та навушники марки Xiaomi чорного кольору.
Слідство вважає, що вилучений вищевказаний телефон та навушники є майном, на яке можливо накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання.
Вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Підставами застосування арешту даного тимчасово вилученого майна є необхідність визнання вилучених предметів речовими доказами, а також для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 175 КПК України,
ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон Нокіа 6303 імеі: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора ВФ Україна № НОМЕР_2 та навушники марки Xiaomi чорного кольору, вилучений при огляді місця події від 09.11.17 у гр. ОСОБА_6 .

Копію ухвали для виконання негайно направити слідчому СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1