Дата документу Справа № 320/9164/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1711/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/9164/15-к
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного за вироком суду покарання;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути вдруге його справу, у зв`язку з тим, що при винесенні ухвали суду 21 вересня 2017 року він не мав можливості технічно надати суду дані, які підтверджують поважну причину його довготривалої відсутності, яка була підставою його неявок до виконавчої інспекції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити; прокурора, який просив рішення суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року подання т.в.о. начальника Мелітопольського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлення його в місця позбавлення волі - задоволено.
Скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 18.01.2016 року за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та направити його для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 3 /три/ роки. Взято ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту негайно в залі суду. Строк покарання засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту взяття його під варту в залі суду, з 17-45 години 21 вересня 2017 року.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.01.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ст.ст. 185 ч.2,185 ч.3,70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 суд поклав обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок суду у відношенні засудженого ОСОБА_6 до КВІ м. Мелітополя надійшов на виконання 22.02.2016 року після чого була заведена особова справа № 44/2016 про що 22.02.2016 року направлені повідомлення до суду про отримання вироку та прийняття його до виконання, повідомлення до Мелітопольського ВП ГУНП для проведення індивідуально профілактичної роботи за місцем проживання засудженого, до Мелітопольського МРВК, сповіщення в УІТ.
24.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 інспектором КВІ було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків передбачених п. п. 2,3, 4 ст.76 КК України та за систематичне порушення громадського порядку, що потягло за собою адміністративне стягнення, після чого від ОСОБА_6 було відібрано підписку, заповнено анкету, попереджений про те, якщо він буде порушувати вимоги відбування покарання то йому можуть скасувати звільнення з випробуванням та направити в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання на строк 3 роки, згідно ч.3 ст.13 КВК України винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та заведено лист реєстрації, днем явки на реєстрацію обрано 1-й та 3-й понеділок кожного місяця під особистий підпис. Віднесений до групи ризику.
Незважаючи на неодноразові попередження та індивідуально-профілактичні бесіди, 04.07.2016 року ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до КВІ м. Мелітополя. 05.07.2016 року йому було направлено виклик про необхідність явки до КВІ м. Мелітополя на 11.07.2016 року але засуджений до КВІ м. Мелітополя за викликом не з`явився. 12.07.2016 року за адресою проживання засудженого було направлено повторний виклик на 18.07.2016 року За викликом ОСОБА_6 не з`явився. У зв`язку з цим 19.07.2016 року до Мелітопольського ВП ГУНП було направлено подання про здійснення приводу у відношенні ОСОБА_6 на 27.07.2016 року. Згідно матеріалів здійснення приводу ОСОБА_6 було встановлено, що засуджений близько трьох тижнів за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.
28.07.2016 року у відношенні засудженого ОСОБА_6 було розпочато першочергові розшукові заходи. Направлено запити до Мелітопольської лікарні № 1 та №2, до СІЗО № 10 та УВП № 11, Мелітопольської протитуберкульозної лікарні, ІТТ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, до Мелітопольського міжрайонного відділення Запорізького обласного бюро судебно-медичної експертизи, Мелітопольського військкомату та до Головного управління НП в Запорізькій області. Згідно відповідей з вище зазначених установ місце знаходження ОСОБА_6 не встановлено.
02.08.2016 року було здійснено телефонну розмову з ОСОБА_6 , який повідомив, що на початку липня виїхав до Харківської області на заробітки та на даний час перебуває в м. Подольськ, Московська область, РФ та працює на будівництві. Інспектором КВІ йому було повідомлено, що у відношенні його розпочато першочергові розшукові заходи та те що йому терміново потрібно з`явитися до КВІ м. Мелітополя. ОСОБА_6 було в телефонному режимі повторно роз`яснено про наслідки допущення порушень порядку та умов відбування покарання та обов`язків покладених на нього судом. Засуджений ОСОБА_6 повідомив, що через тиждень отримає заробітну плату та повернеться до м. Мелітополя та з`явиться до КВІ. На даний час засуджений до КВІ для дачі пояснення не з`явився на зв`язок більше не виходив.
Таким чином, засуджений ОСОБА_6 під час випробувального строку допускає порушення порядку відбування покарання, систематично не з`являється на реєстрацію та виїхав за межі України без дозволу КВІ, що свідчить про умисне ухилення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання та про небажання ставати на шлях виправлення.
Задовольняючи подання,суд першої інстанції вказав наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Частиною 2 ст. 78 КК України, встановлено, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи відносно ОСОБА_6 , останній систематично порушує обов`язки покладені на нього судом, не з`являючись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, про що йому були винесені попередження. Крім того ОСОБА_6 виїхав за межі України без дозволу КВІ.
Враховуючи викладене, суд вважав, що ОСОБА_6 порушив обов`язки покладені на нього рішенням суду, не бажає стати на шлях виправлення, що є підставою відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням призначене згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.01.2016 року і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. 78 ч. 2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно до ч.ч. 2-3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що засуджений ОСОБА_6 систематично, без поважних причин не з`являвся на реєстрацію та виїхав за межі України без дозволу КВІ, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що останній не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.
Доводи апелянта про те, що у нього були поважні причини його довготривалої відсутності та неявок до виконавчої інспекції, зокрема те, що він в РФ травмував ногу, є необґрунтованими, оскільки, незважаючи на неодноразові попередження та індивідуально-профілактичні бесіди, 04.07.2016 року ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до КВІ м. Мелітополя, не повідомив органи апробації про зміну свого місця проживання та виїхав за межі України, після чого був оголошений в розшук і тільки 21.09.2017 року був затриманий правоохоронними органами.
Не заслуговують уваги доводи апелянта і про те, що він повернувся додому в грудні 2016 року, але боявся з`явитися до КВІ, оскільки ці обставини не можуть бути також поважними причинами невиконання останнім своїх обов`язків, зокрема періодично з`являтися до органів апробації.

Інші доводи апелянта, зокрема про те, що свої пояснення про причину його неявок до КВІ він давав без попередження того, що вони можуть бути враховані в суді першої інстанції, також не спростовують висновків районного суду про необхідність застосування до засудженого ОСОБА_6 вимог ч. 2 ст. 78 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факти, викладені в поданні, є свідченням небажання засудженого ставати на шлях виправлення та є достатніми для направлення ОСОБА_6 для відбування покарання за вироком суду.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: