Справа № 367/6795/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/17/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 07.02.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
представика власника майна ОСОБА_7 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
26 жовтня 2017 року слідчий Ірпінського ВП ГУНП в Київській області звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про накладення арешту із забороною розпорядження та використання: транспортного засобу автомобіля AUDI A6 AVANT 2.5 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 ; а також майна, вилученого із вказаного автомобіля 10 жовтня 2017 року в ході обшуку, зокрема, чорних кросівок «PUMA» зі шкарпетками білого кольору, штанів синього кольору, дерев`яної бити, чорної куртки, мобільного телефону «IPHONE 5C» IMEI: НОМЕР_2 з чохлом синього кольору, чотирьох полімерних стяжок чорного кольору, спеціального засобу «Терен 4-М», годинника чорного кольору, туалетної води, банківської картки жовтого кольору з написом «POSTFINANSC; POPERECНENKO VOLODYMYR; IBAN: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 », карток з написом « ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; НОМЕР_5 » в кількості трьох штук.
З матеріалів клопотання слідчого видно, що в ході досудового розслідування встановлено, що 09 жовтня 2017 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, невстановлені досудовим розслідуванням особи, шляхом віджиму вікна, проникли до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме нанісши останнім тілесні ушкодження, заволоділи майном в особливо великих розмірах. В ході проведення першочергових розшукових заходів було встановлено, що одним із невідомих осіб, що вчинили розбійний напад, є громадянин ОСОБА_13 , який користується автомобілем AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та який використовувався під час вчинення розбійного нападу. 10 жовтня 2017 року було проведено обшук зазначеного транспортного засобу, в ході якого вилучено речі, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також сам транспортний засіб.
Таким чином, на переконання слідчого, вказаний автомобіль та вилучені з нього речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є підставою для арешту вказаного майна.
26 жовтня 2017 року ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області зазначене клопотання слідчого задоволено, накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження транспортним засобом автомобілем AUDI A6 AVANT 2.5 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 ; а також майном, вилученим із вказаного автомобіля в ході обшуку 10 жовтня 2017 року. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим прийшов до висновку про наявність підстав для арешту вказаного майна.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, і постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, а саме накласти арешт на майно, вилучене із автомобіля AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході обшуку 10 жовтня 2017 року, при цьому відмовити у накладенні арешту на транспортний засіб AUDI A6 AVANT 2.5 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує на порушення слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали вимог ст. 170 КПК України. Зокрема, апелянт зазначає про те, що слідчим суддею при накладенні арешту на автомобіль, що належить ОСОБА_6 , не враховано, що транспортний засіб не може бути знаряддям злочину у кримінальному провадженні, так як подія злочину характеризується проникненням до приміщення, а також не може зберігати на собі слідів вчинення злочину, а тому автомобіль, про арешт якого просить слідчий у клопотанні, не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення на нього арешту. Разом з тим, на переконання представника власника майна, доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення можуть бути речі, які знаходилися в автомобілі, якщо вони мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим апелянт просить задовольнити клопотання слідчого частково.
Крім того, апелянт порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року, посилаючись на розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення його власника та ознайомлення зі змістом ухвали лише 19 грудня 2017 року.
Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів провадження видно, що представником ОСОБА_6 не порушено процесуального строку оскарження ухвали слідчого судді, встановленого ст. 395 КПК України, так як оскаржувану ухвалу слідчого судді було постановлено без повідомлення власника майна, а копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримав лише 19 грудня 2017 року.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 жовтня 2017 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин невстановлені слідством особи, шляхом віджиму вікна, проникли до будинку АДРЕСА_1 , де вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , нанісши останнім тілесні ушкодження, заволоділи майном потерпілих у особливо великих розмірах, а саме грошовими коштами в розмірі 9700 євро, 1220 доларів США та 6000 гривень.
10 жовтня 2017 року слідчим СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області за згодою користувача транспортного засобу, було проведено обшук автомобіля «Audi A6 Avant 2.5 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено речі, серед яких знаходилась і банківська картка потерпілого ОСОБА_11 .Також, був тимчасово затриманий та вилучений і транспортний засіб, що належить ОСОБА_6 . 11 жовтня 2017 року слідчий СВ Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, що належить ОСОБА_6 , та на майно, вилучене в ході обшуку зазначеного автомобіля. Вказане клопотання слідчого ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року було задоволене в повному обсязі.
Однак, на переконання колегії суддів, слідчий суддя приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого в частині арешту належного ОСОБА_6 майна, а саме його автомобіля, не переконався в обґрунтованості доводів клопотання слідчого, не перевірив їх під час судового розгляду та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам ст.370 КПК України, з огляду на його законність, обґрунтованість та вмотивованість.
У своїй ухвалі слідчий суддя зазначає, що вивчивши (оглянувши) матеріали клопотання, приходить до висновку про те, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно, в тому числі і автомобіль, відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, та існує можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні, при цьому не посилаючись на жоден із доказів, які б дійсно підтверджували висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі. Більш того, ні в клопотанні слідчого, ні в оскаржуваній ухвалі слідчого судді не наведено будь-якого підтвердження того, що автомобіль, який належить ОСОБА_6 , містить на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Не зміг надати таких підтверджень і прокурор під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді. Крім того, ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року взагалі не містить обґрунтування необхідності заборони власнику автомобіля права користування та розпорядження цим майном. Слідчим суддею не наведено обставин, які б підтверджували, що незастосування такої заборони призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення та передачі майна, про арешт якого просить слідчий у своєму клопотанні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим у клопотанні не доведено необхідність арешту вилученого автомобіля, який належить ОСОБА_6 , а також наявності ризиків можливості здійснення власником автомобіля приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження тощо, вказаного майна.
Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року в частині накладення арешту на автомобіль «Audi А6 Avant 2.5 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині арешту зазначеного автомобіля.
Керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в частині накладення арешту на автомобіль марки «Audi А6 Avant 2.5 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
______________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4