11-кп/775/446/2017(м)
264/2071/17

Категорія: ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі кримінальне провадження №0000366 від 19.02.2017 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Маріуполя Донецької області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.3 ст.185 КК України по покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.304 КК України - 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднана частина покарання, невідбутого за вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.06.2015 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі в установі виконання покарання закритого типу, та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Новокраснівка Володарського району Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , визнаний винним за ч. 3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104,75 КК України останній звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 19.02.2017 року приблизно о 03.30год., проходячи повз будівлю АДРЕСА_4 , достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_9 , запропонував йому скоїти крадіжку чужого майна з офісного приміщення ПАТ «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», чим викликав у неповнолітнього бажання взяти участь у вчиненні цього злочину, та одержавши згоду останнього, наказав йому спостерігати за навколишньою обстановкою та приймати викрадене майно через віконний отвір, до якого ОСОБА_8 проник шляхом пошкодження металевої решітки у вікні та викрав майно і гроші, що належать начальнику відділення ПАТ«НАСК «Оранта» ОСОБА_10 , та її особисті документи, а також грошові кошти в сумі 3000 гривень, внесені громадянами як страхові внески. Викрадене через вікно передав ОСОБА_9 , після чого співучасники з місця вчинення злочину втекли, заподіявши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 23 811,69 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В мотивувальній частині вироку визначити дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб», а ОСОБА_8 ще й додатково як «вчинене повторно».

Виключити з кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України кваліфікуючу ознаку «повторність» та кваліфікувати його дії за цією нормою закону як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб».

В мотивувальній частині вироку окремо визначити дії ОСОБА_8 щодо зацікавлення неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні за попередньою змовою 19.02.2017 року крадіжки чужого майна з офісного приміщення ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, яка передбачена ч.1 ст.304 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Зазначає, що у порушення ч.2 ст.28 КК України, в мотивувальній частині вироку при викладені обставин скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відсутня кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб».

Крім того, в мотивувальній частині вироку дії ОСОБА_8 щодо вчинення крадіжки необхідно доповнити кваліфікуючою ознакою «повторність», оскільки новий злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, вчинений ним у період дворічного іспитового строку, призначеного вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.06.2015 року за вчинення умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України.

Також, при кваліфікації дій неповнолітнього ОСОБА_11 , що виразились у таємному викраденні чужого майна з офісного приміщення ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», поєднаному з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, суд необґрунтовано вказав ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України кваліфікуючу ознаку «повторність», оскільки останній раніше не судимий, що було встановлено судом першої інстанції, тому ця кваліфікуюча ознака підлягає виключенню.

Вважає необхідним в мотивувальній частині вироку окремо визначити дії ОСОБА_8 щодо зацікавлення неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні за попередньою змовою 19.02.2017 року крадіжки чужого майна з офісного приміщення ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, яка передбачена ч.1 ст.304 КК України.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України, в резолютивній частині вироку суд не вказав, який саме кримінальний закон застосовано зі ст.70 КК України: ч.1 чи ч.4 ст. 70 КК України.

Іншими учасниками судового провадження вирок не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дав належну юридичну оцінку їх діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, а дії ОСОБА_9 - за ч.3 ст.185 КК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія судів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Так, згідно п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, крім іншого, також зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Разом з тим, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, в діях ОСОБА_8 щодо вчинення крадіжки не вказав кваліфікуючої ознаки «повторність», оскільки новий злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, вчинений ним у період дворічного іспитового строку, призначеного вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.06.2015 року за вчинення умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з чим в мотивувальній частині вироку у формулюванні обвинувачення при викладені обставин скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, необхідно визначити дії ОСОБА_8 як вчинені повторно.

Натомість, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, при кваліфікації дій неповнолітнього ОСОБА_11 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, необґрунтовано вказав ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України кваліфікуючу ознаку «повторність», тоді як останній раніше не судимий, що було встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з чим з мотивувальної частини вироку ця кваліфікуюча ознака підлягає виключенню.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи прокурора про відсутність в мотивувальній частині вироку при викладені обставин скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою групою осіб», а також про необхідність в мотивувальній частині вироку окремо визначити дії ОСОБА_8 щодо зацікавлення неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні за попередньою змовою 19.02.2017 року крадіжки чужого майна з офісного приміщення ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, яка передбачена ч.1 ст.304 КК України, оскільки в мотивувальній частині вироку суд визнав доведеною вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 185 КК України, а їх дії правильно кваліфікував як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, а також вину ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, тобто втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

Стосовно доводів про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України, в резолютивній частині вироку суд не вказав, який саме кримінальний закон застосовано зі ст.70 КК України: ч.1 чи ч.4 ст. 70 КК України, то колегія суддів не може їх розглядати у зв`язку з відсутністю апеляційних вимог в цій частині.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки зміна вироку не погіршує становища обвинувачених, необхідно в мотивувальній частині вироку у формулюванні обвинувачення визначити дії ОСОБА_8 як «вчинені повторно», а з кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 3 ст.185 КК України виключити кваліфікуючу ознаку «повторність».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити.

В мотивувальній частині вироку Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2017 року у формулюванні обвинувачення визначити дії ОСОБА_8 як «вчинені повторно».

Виключити з кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 3 ст.185 КК України кваліфікуючу ознаку «повторність».

В іншій частині вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4