Номер провадження: 11-сс/785/345/18
Номер справи місцевого суду: 500/458/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2018 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, освіта середня, працюючого по найму, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України в рамках кримінального провадження №0000072 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,
встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Мотивуючи своє рішення, в зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжні захід ніж тримання під вартою, а саме можливо застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту
Мотивуючи відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий та врахував наявність соціальних зв`язків за місцем мешкання, а саме проживання разом з батьком ОСОБА_10 , а також послався на те, що слідчий та прокурор не довели наявність доказів на обґрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам.
З таких підстав, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з таких підстав:
- слідчий суддя не дав правової оцінки тому факту, що підозрюваний не визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, здійснював усі необхідні дії та співпрацював з органом досудового розслідування будучи у статусі свідка, та робив все необхідне для відводу підозри від себе у причетності до вказаного злочину;
- слідчий суддя не врахував, що потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано сина загиблої, який є рідним батьком підозрюваного, тому існують ризики того, що ОСОБА_7 може вплинути на потерпілого, тобто на свого батька з метою зміни показів чи надання потрібних йому свідчень;
- слідчим суддею не враховано, що підозрюваний не одружений, немає на утриманні дітей та офіційно не працевлаштований, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
У письмових запереченнях захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_8 зазначив, що не погоджується з апеляційною скаргою прокурора з таких підстав:
- обґрунтованість підозри ОСОБА_7 є сумнівною, оскільки походження крові потерпілої на своєму одязі він пояснює контактуванням із закривавленими речами, коли намагався перевернути тіло та перевірити пульс. Щодо показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на які посилається прокурор, то вони не були надані стороні захисту, а лише були частково процитовані у судовому засіданні;
- сторона захисту не погоджується з мотивом вбивства, на який посилається орган досудового розслідування, адже, хоча між його підзахисним та його бабусею виникали деякі непорозуміння з побутових причин, але вони не могли бути причиною конфлікту, який, за версією слідства переріс у неконтрольовану лють і, як наслідок, вбивства;
- посилання прокурора на ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, оскільки досудове слідство триває понад рік, а його підзахисний не вчинив жодної дії, на які посилається прокурор.
Посилаючись на наведені доводи, захисник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені пунктом 1 та 3 частини першої ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.

Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, є обґрунтованим.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2018 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4