Справа № 742/3224/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/257/2018
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001283,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_10 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання.

ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання.

Позовна заява потерпілого ОСОБА_11 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10400 грн. залишена без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 7000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2400 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в солідарному порядку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд:

1) 11 липня 2017 року о 01 год. 31 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні ТОВ «АТБ-маркет» за адресом м. Прилуки, вул. Київська, 291, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно взяв з полиці пляшку коньяку Hennessy VS 40%, об`ємом 0,5 літра та, не розплатившись за неї, виніс її з приміщення ТОВ «АТБ-маркет», чим вчинив крадіжку коньяку, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 657,95 грн.

2) 13 липня 2017 року, близько 02 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу Прилуцької гімназії №5 ім. В.А.Затолокіна, що розташована за адресом м. Прилуки, вул. Вокзальна, 22, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний намір, для подолання супротиву потерпілого, застосували до ОСОБА_11 насильство, що виразилось у нанесенні кількох ударів в область голови та тулубу, які згідно висновку експерта не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, після чого, скориставшись безпорадним станом потерпілого, відкрито заволоділи його золотою каблучкою та барсеткою, в якій знаходився мобільний телефон марки «НТС» модель Desire 616 dual sim чорного кольору з двома картками мобільних операторів МТС та Лайфселл, ключі від автомобіля, технічний паспорт на автомобіль, картка тахографа, та зникли з місця вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 4 288 грн. 44 коп.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, виключити з його мотивувальної частини визнання пом`якшуючими обставинами визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди та визнати обтяжуючою обставиною вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, остаточно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити також 4 роки позбавлення волі, без застосування щодо винних вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом невірно застосований закон України про кримінальну відповідальність, істотно порушені вимоги кримінально процесуального закону та призначене покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості.

Обвинувачені тільки у судовому засіданні визнали себе винними та відшкодували матеріальні збитки потерпілому, однак, завдана моральна шкода так і залишилась не відшкодованою. Відповідно активного сприяння у розкритті злочину, не було. Визнання вини є складовою такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

На думку прокурора відсутність тяжких наслідків через вчинення злочину та позиція потерпілого щодо міри покарання, не можуть бути вирішальними при обранні виду покарання. Необхідно було оцінювати усі обставини в сукупності, в тому числі тяжкість злочину, його високу суспільну шкідливість, відомості про обвинувачених, які критично не засуджують своєї поведінки, не працюють, мають високий ризик небезпеки вчинення повторного кримінального правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_6 вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин у 2006 році з призначенням реальної міри покарання, у 2010 році притягувався до кримінальної відповідальності за злісну непокору вимогам адміністрації виправної установи.

ОСОБА_7 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів та злочинів проти життя і здоров`я громадян, реально відбував покарання, але на даний час офіційно також не працює, джерела доходу не має, вчинив два кримінальні правопорушення проти власності громадян, за відсутності доходу може продовжити злочинну діяльність.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 на час вчинення злочинів перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що сам повідомив у своїх показаннях про обставини крадіжки та грабежу, на таку обтяжуючу обставину послався і прокурор в обвинувальній промові, проте, суд у вироку не зазначив та не мотивував своє рішення, чому не визнає цю обставину обтяжуючою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на призначенні обвинуваченим реального покарання, обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення та запевняли про можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в пограбуванні потерпілого ОСОБА_11 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а ОСОБА_7 ще й у таємному викраденні майна ТОВ «АТБ-маркет» в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції проводився за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обвинувачені вчинили тяжкий навмисний злочин, який одночасно посягає на життя та здоров`я потерпілого та на чуже майно. Визнаючи провину та пояснюючи про каяття обвинувачені суспільно-корисною працею не займаються.

Згідно досудової доповіді органу пробації на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ризик вчинення повторного злочину та суспільна небезпечність їх як осіб, висока. Можливість виправлення обох обвинувачених залежить від їх працевлаштування та проведення психологічної корекційної роботи.

Звільняючи обвинувачених від покарання з випробуванням та покладенням на них обов`язків, суд першої інстанції не звернув уваги, що обвинувачені не зайняті суспільно-корисною працею, не мають позитивних соціальних зав`язків і не зможуть виправитися без застосування реальної міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини через три роки після звільнення з місць позбавлення волі, є залежним від гри на автоматах. Обвинувачений ОСОБА_6 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став, не може дотримуватись законослухняної поведінки.

З урахуванням навмисного характеру злочинів, обставин їх вчинення, відомостей, що характеризують обвинувачених, як осіб, що поряд із зізнанням у вчиненні злочину та частковим відшкодуванням шкоди потерпілому, не мають джерел доходу і не намагаються працевлаштуватися в колективі, щоб брати приклад законослухняної поведінки, мають негативні соціальні зв`язки та схильності і не можуть виправитися без застосування реального покарання.

Кожній особі, яка визнається у вчиненні злочину, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Таким вимогам звільнення від відбування покарання з випробуванням, не відповідає через м`якість та невідповідність суспільній небезпеці скоєного та особам обвинувачених.

Обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, прокурором під час складання обвинувального акту не зазначалась, такий стан окрім слів самого обвинуваченого медичним висновком не підтверджений, отже суд не мав підстав визнавати таку обставину як обтяжуючу покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 призначити покарання :

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15