Справа № 587/216/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року
слідчий суддя Сумського районного суду Сумської області,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,
особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_2
розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, -
ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить зобов`язати уповноважену особу прокуратури Сумської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості факту винесення завідомо неправосудного рішення суддями Зарічного районного Суду м. Суми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи вимоги скарги ОСОБА_2 , посилається на те, що 13.12.2017 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , при цьому колегією суддів не взято до уваги те, що ОСОБА_3 був незаконно затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 , посилаючись на норми ст. 214 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор невідкладно після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, про те всупереч вищезазначеної норми це здійснено не було. Зазначив, що ним було подано клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , але дане клопотання було відхилено всупереч вимог п. 5 ст. 206 КПК України, при цьому розуміючи, що ОСОБА_3 був незаконно затриманий в порядку ст.. 208 КПК України останнього не звільнили в залі суду з під варти. Також він вказав, що ні ОСОБА_3 , ні він, як захисник, дії слідчого, який затримував, в установленому законом порядку, не оскаржували.
Представник прокуратури Сумської області в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся.
Згідно з ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора під час розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, перевіривши додані матеріали, вважаю скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Судом встановлено, що 09.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою про скоєння кримінального правопорушення і необхідності розпочати досудове розслідування стосовно суддів Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом винесення ними завідомо неправосудного рішення. Проте, всупереч вимог ст. 214 КПК України дана заява не внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Статтею 214 КПК України передбачено, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак складу злочину кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
По суті заяви вбачається, що ОСОБА_2 , який діє як захисник обвинуваченого ОСОБА_3 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддями Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення у зв`язку з його незгодою з судовим рішенням, а саме - ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.12.2017 року за результатами клопотання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 .
При цьому, звертаю увагу, що обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є кримінальним правопорушенням.
В даному випадку, об`єктивні ознаки злочину, передбаченого ст. 375 КК України, полягають в постановленні суддею завідомо неправосудного вироку, рішення ухвали або постанови.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак кримінальних правопорушень.
Ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 13.12.2017 року не скасована, а тому вона є законною, обґрунтованою та відповідно до ст. 533 КПК України обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні , а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.
Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Згідно з правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, зазначено, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду.

Притягнення судді до кримінальної відповідальності у механізмі стримувань та противаг в системі поділу влади в Україні є однією з форм контролю за діяльністю носіїв судової влади, завданням якої має бути досягнення балансу між засадами незалежності й недоторканності суддів та їх кримінальною відповідальністю у разі вчинення ними кримінально караного протиправного діяння.
Проте процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним "потрібного" судового рішення. Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.
Ініціювання кримінального переслідування судді є способом незаконного впливу на суд. Така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.
ОСОБА_2 , який подав скаргу на бездіяльність службової особи прокуратури Сумської області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про можливе вчинення кримінального правопорушення суддями, у своїй заяві висловлює фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням суддів.

Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про статус суддів та судоустрій» та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст.214, 303, 306-307 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7