Дата документу Справа № 331/6304/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/6304/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1452/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання обвинуваченої, тобто з 04 січня 2017 року, зараховано у строк покарання період її попереднього ув`язнення з 04 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 2500 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона свою вину визнала повністю, розкаюється, має тяжкі захворювання, потребує постійного здорового харчування та певних умов, у зв`язку із чим не може відбувати покарання у виправній колонії. Крім того, має тяжко хвору на онкологічне захворювання матір, яка потребує догляду .

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 09 червня 2016 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому кіоску з продажу одягу, розташованому по АДРЕСА_3 , скориставшись неуважністю продавця, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгової полиці кіоску повторно таємно викрала майно ОСОБА_10 , сховавши його до пакету, який знаходився при ній, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 250 гривень.

10 червня 2016 року, приблизно о 14-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у магазині, розташованому в будинку АДРЕСА_4 , скориставшись неуважністю продавця, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгової полиці магазину повторно, таємно викрала майно, що належить ОСОБА_11 , тим самим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 1290 гривень.

21 вересня 2016 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні магазину «Комісіонка», розташованому по вул.Європейській, буд.5 у м.Запоріжжя, будучи впевненою, що її злочинні дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу, з торгового прилавку повторно, таємно викрала належний потерпілій ОСОБА_12 мобільний телефон, чим спричинила останній матеріальну шкоду на суму 2300 гривень.

30 листопада 2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі гіпермаркету «Епіцентр-К», розташованому по вул.Запорізька, буд.1-В в м.Запоріжжя, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з торгових полиць намагалась повторно таємно викрасти належне ТОВ «Епіцентр-К» майно, тим самим спричинити вказаному гіпермаркету матеріальну шкоду на загальну суму 424 гривні 65 коп., але не довела свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівником охорони гіпермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони та в подальшому передана працівникам поліції.

23 грудня 2016 року, приблизно о 19 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі магазину «Єва», розташованому на другому поверсі ТЦ «Варус» по вул.Північнокільцева, буд.10-А в м.Запоріжжя, будучи впевненою, що її злочинні дії ніким не помічені, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, зі стелажу повторно, таємно викрала належне ТОВ «РУШ» майно, тим самим спричинила вказаному товариству матеріальну шкоду на суму 407 гривен 50 коп.

31 грудня 2016 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину «Стеклорезка», розташованому по вул.Європейській, буд.5 у м.Запоріжжя, діючи повторно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, будучи впевненою, що її дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу з торгового прилавку повторно, таємно викрала належний ОСОБА_9 мобільний телефон «Номі і4510», чим спричинила останній матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

03 січня 2017 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі магазину ТОВ «ТРАШ», розташованому по вул.Звенігородська, буд.14 в м.Запоріжжя, скориставшись тим, що за її злочинні діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу повторно, таємно викрала належне ТОВ «ТРАШ» майно, чим спричинила вказаному товариству матеріальну шкоду на загальну суму 186 гривень 64 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а захисник просила додатково зарахувати попереднє ув`язнення обвинуваченої до набрання вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, але не доведене до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка його вчинила.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені нею кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка раніше неодноразово судима, вчинила дані кримінальні правопорушення невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком суду, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, має двох дітей, але позбавлена батьківських прав. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченої у вчиненому та визнання своєї вини. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, фактичних обставин кримінального провадження, а також того, що призначення ОСОБА_6 за попередніми вироками більш м`яких видів покарання не сприяли виправленню обвинуваченої, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення останній покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей обвинувачення, та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Обґрунтовано суд призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст.70 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. Покарання у виді позбавлення волі призначене обвинуваченій за сукупністю злочинів на строк, близький до мінімального. Обставини, на які послалась обвинувачена в апеляційній скарзі, фактично вже були враховані судом при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для застосування більш м`якого покарання не вбачає.

Доводи обвинуваченої, викладені в письмовому клопотанні щодо застосування до неї амністії через те, що вона за станом здоров`я не може утримуватися в місцях позбавлення волі, суперечать матеріалам провадження.

Так, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 дійсно має певні захворювання, проте наявні в неї захворювання не підпадають під перелік, визначений п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно з інформацією з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», ОСОБА_6 за станом здоров`я може знаходитись в СІЗО та ІТТ.

Інших відомостей суду не надано.

Враховуючи викладене, за наявності до цього підстав, ОСОБА_6 має право звернутися з зазначеного питання до суду в порядку, передбаченому ст.539 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника - адвоката ОСОБА_8 про необхідність зарахування у строк відбування обвинуваченою ОСОБА_6 покарання її попереднє ув`язнення із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили, через наступне.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIІІ від 18 травня 2017 року, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, та зазначено, що період попереднього ув`язнення зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що правильно було враховано судом першої інстанції та зараховано попереднє ув`язнення обвинуваченої із розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України у попередній редакції, у період до 20 червня 2017 року (тобто до набрання вказаним Законом чинності).

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваного вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .