У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" грудня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0016160 від 03.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
в с т а н о в и в :
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 та обґрунтоване тим, що 03.12.2017 приблизно о 18:00 год. за адресою м. Київ, вул. Шептицького, 2 працівниками поліції було зупинено автомобіль марки Lexus RX450H, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 .

В ході огляду даного автомобіля працівниками поліції було виявлено, що номери вузлів та агрегатів даного транспортного засобу містять ознаки підробки.

Крім того, надане ОСОБА_6 свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , має ознаки підробки, а саме реквізит бланку свідоцтва про реєстрацію має ознаки нанесення за допомогою комп`ютерної техніки.

Після цього, в ході огляду місця події від 24.04.2017 за адресою

м. Київ, вул. Сверстюка, 3-г було вилучено автомобіль марки Porsche Cayenne, чорного кольору, з прикріпленими реєстраційними знаками НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та ключ від даного автомобіля.

03.12.2017 року в період часу з 21:30 год. до 22:20 год. за адресою м. Київ, вул. Шептицького, 2, відповідно до ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України було проведено обшук автомобіля марки Lexus RX450H, р/н НОМЕР_1 .

В ході проведення обшуку було вилучено автомобіль марки Lexus RX450H, р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключ-брелок до вказаного автомобіля.

Відповідно до ст. 37 (Підстави для заборони експлуатації транспортних засобів) Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Крім того, згідно ч. 9 розділу 1 (Загальні положення) Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються

громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби №1118 від 17.11.2005 року не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ номер кузова (або ідентифікаційний номер), шасі (рами) чи двигуна якого знищено, підроблено або який не відповідає запису в реєстраційних документах.

Зважаючи на вищевказане,на думку заявника, можна дійти висновку, що після проведення всіх необхідних експертних досліджень на стадії досудового розслідування, буде встановлено, що вилучений під обшуку від 03.12.2017 року транспортний засіб є забороненим для обігу на території України та є предметом вчинення кримінального правопорушення, а вилучене свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу не дійсне на території України та є підробленим. Тому вищевказані речі є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з посяганням на контрольоване використання транспортних засобів, їх вузлів та агрегатів.

Крім того, вилучені речі 03.12.2017 протоколом обшуку, а саме: автомобіль марки Lexus RX450H, р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключ-брелок до вказаного автомобіля визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що вищевказані речі є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з посяганням на контрольоване використання транспортних засобів, їх вузлів та агрегатів, а також з метою збереження вилученого майна, що визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, заявник просить накласти на нього арешт з підстави передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
У судовому засіданні слідчий групи слідчих клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
В свою чергу, враховуючи положення ст.ст. 22, 26, 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, тож дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку прокурора, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови слідчого від 04.12.2017.
При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не єпропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думкою заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно в частині на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування на автомобіль марки Lexus RX450H, р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключ-брелок до вказаного автомобіля.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.
В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчих Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Визначити час проголошення повного тексут ухвали 09: 55 год. 26.12.2017.
Слідчий суддя: ОСОБА_1