Справа №127/7720/18
Провадження №1-кс/127/3791/18
19 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
заявника адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного на грошові кошти, речі та документи,
На думку сторони захисту даний арешт накладено безпідставно та необґрунтовано, всупереч вимогам ст. 170 КПК України, адже стороною обвинувачення при поданні відповідного клопотання до суду та його розгляді слідчим суддею помилково зроблено припущення, що зазначені грошові кошти повністю належать ОСОБА_9 , яка є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, що призвело до порушення прав третіх осіб.
Так, ОСОБА_9 від покійного сина ОСОБА_10 має внука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на протязі останніх п`яти років проживає та веде спільне господарство разом із цивільною дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 та ОСОБА_6 працюють у сестри останньої ФОП ОСОБА_11 у сфері роздрібної торгівлі овочами та фруктами у м. Києві. На початку 2016 року, вони вирішили розпочати заощаджувати та відкладати кошти на майбутнє та з цією метою звернулись до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з проханням зберігати їхні кошти у себе в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - адже в м. Києві вони проживають на орендованій квартирі разом із іншою сім`єю та у них вдома часто бувають сторонні особи, що робить дану квартиру не надійним місцем для зберігання грошей. На вказане прохання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погодились та з того часу почали періодично отримувати від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 готівкові кошти різними сумами та зберігати їх. Так, загалом за вказаний період часу вони отримали на зберігання грошові кошти на загальну суму 70 000 грн., які є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджується поясненнями зазначених осіб, які додаються до клопотання.
Таким чином, 28.02.2018 у ході проведення вказаного обшуку слідчим разом із коштами належними підозрюваній ОСОБА_9 були також вилучені грошові коти в сумі 70 000 грн., які є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .. Так, зазначені грошові кошти в сумі 70 000 грн. не мають жодної доказової цінності у даному кримінальному провадженні та взагалі не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому не можуть вважатися доказами, що також підтверджується матеріалами досудового розслідування. Крім того відповідно до вимог ст. 96-2 КПК України, абзацу 2 ч. 4 ст. 170 КПК України, вони не можуть підлягати й спеціальній конфіскації. А отже, не існує жодних підстав для їх арешту. На підставі викладеного просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просив скасувати арешт накладений на грошові кошти в сумі 70 000 грн. та повернути їх власникам.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив не скасовувати арешт майна, оскільки санкція статті по якій пред`явлено підозру ОСОБА_9 передбачає конфіскацію майна, крім того, в подальшому після встановлення розміру заподіяної шкоди потерпілим буде заявлено цивільний позов.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, оскільки під час обшуку ОСОБА_9 зазначила, що вилученні грошові кошти належать її.
Відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , слідчого, думку прокурора, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
28.02.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено: грошові кошти на загальну суму 75 500 гривень, які визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.
Крім того, з показів ОСОБА_14 вбачається, що підозрювана ОСОБА_9 за вбивство свого сина пообіцяла ОСОБА_14 грошову винагороду в сумі 10 000 грн. Дана обставина свідчить про те, що частина вилучених грошей були об`єктом кримінальних протиправних дій, які в свою чергу відповідають вимогам ст. 98 КПК України та є речовими доказами.
Також, суд звертає увагу на те, що санкція ст. 115 ч. 2 КК України по якій пред`явлено підозру ОСОБА_9 передбачає конфіскацію особистого майна підозрюваної.
Відповідно до ст. 170 ч. 2 п. 3 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно ст. 170 ч. 5 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З пояснень слідчого ОСОБА_5 , які були наданні в судовому засіданні, вбачається, що під час проведення обшуку 28.02.2018 року на запитання слідчого кому належать вилученні кошти підозрювана ОСОБА_9 повідомила, що ці кошти належать її особисто. Дана обставина підтверджується звукозаписом, який здійснювався під час обшуку про що є відмітка в протоколі про проведення обшуку.
Отже, вилученні кошти є власністю підозрюваної, а тому з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, суд вважає що накладення арешту є необхідним для забезпечення подальшого виконання покарання.
Крім того, слідчий ОСОБА_5 суду пояснила, що на даний час встановлюється розмір заподіяної шкоди з метою з`явлення цивільного позову, а тому у відповідність до вимог ст. 170 ч. 2 п. 4 КПК України накладення арешту необхідне для подальшого виконання цивільного позову.
Твердження сторони захисту з приводу того, що грошові кошти в розмірі 70 000 грн. не є власністю підозрюваної, а належать ОСОБА_7 та його цивільні дружині ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки крім заяв вищевказаних осіб, інших доказів щодо належності даним особам грошових коштів суду надано не було.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту майна слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного на грошові кошти, речі та документи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя