ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/7618/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року Жовтневий районний суд
міста Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 про повернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000041, -
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду із указаною скаргою, в якій просить зобов`язати прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повернути майно ФОП ОСОБА_3 згідно протоколу обшуку від 03 серпня 2017 року, що було вилучено в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 за фактом зловживання службовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а саме системний блок (сріблястого кольору, серійний номер 629969, напис «випуск травень 2007»); печатка ФОП ОСОБА_3 (код № НОМЕР_1 , оснастка сріблястого кольору); документи згідно опису на стор. 3 протоколу обшуку.

В обґрунтування доводів скарги заявник вказує, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2015 року у справі № 201/9350/17 (провадження 1-кс/201/5923/2017) в межах вказаного кримінального провадження було надано дозвіл прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 для проведення обшуку приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . Звертається увага на те, що станом на 09 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_3 не було повернуто жодного вилученого документу чи предмету, окрім того, останній не отримував жодного процесуального документу про арешт тимчасово вилученого майна. У скарзі зазначається, що 09 серпня 2017 року було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, проте станом на 21 серпня 2017 року жодних дій, направлених на повернення майна особі, прокурором вчинено не було.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 подала заяву про розгляд скарги за їх відсутністю. Скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор прокуратури Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду скарги за його відсутністю.
Дослідивши матеріали за клопотанням, суд приходить до наступного правового висновку.
Матеріалами за скаргою підтверджено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року було дозволено прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , проведення обшуку приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення первинних документів фінансово-господарської діяльності ПНВП «Ергомера» та ПП «Гайдук І.В., а саме: первинні документи (договори, накладні, рахунки, податкові накладні, чеки та ін.), документи бухгалтерського й податкового обліків, їх реєстри, платіжні документи, печатки, штампи, факсиміле, документи тіньової бухгалтерії, договори щодо користування земельними ділянками, митні декларації, банківські пластикові картки, комп`ютерну техніку, мобільні телефони, паперові й магнітні носії інформації, змінні носії інформації, грошові кошти здобуті злочинним шляхом, акти податкових перевірок, інші предмети й документи, що свідчать, про здійснення протиправних дій, що мають значення для кримінального провадження.

Цими ж матеріалами підтверджено, що протоколом обшуку старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 03 серпня 2017 року було виявлено та вилучено майно, перелік якого відображений у цьому протоколі та його додатку.

Перевіряючи з огляду на вимоги скарги правомірність вилучення та подальшого утримання органом досудового розслідування вищезазначеного вилученого майна, а також належність останнього до категорії тимчасово вилученого майна та можливості його повернення власнику або володільцю в порядку, передбаченому ст. ст. 167-169 КПК України, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підстави та порядок здійснення стороною обвинувачення своїх повноважень, пов`язаних із вилученням під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження документів, речей, електронних інформаційних систем або їх частин та іншого майна, а також його правомірним утриманням для встановлення обставин кримінального провадження регламентується вимогами ст. ст. 167-169, 170-174, 234-236 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Крім цього, частиною другою статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. В той же час, абзац другий цієї частини статті в імперативному порядку дозволяє тимчасово вилучити електронні інформаційні системи або їх частини, мобільні термінали систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Даний тип майна (щодо якого в ухвалі не надано прямого дозволу на відшукання) відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вважається тимчасово вилученим майном. Тимчасово вилучене майно протягом короткого проміжку часу повинно бути або арештоване судом (слідчим суддею) або повернуто володільцю (ст. 171 КПК України). Якщо зазначені вимоги закону не виконані і таке майно не повернуто, його володілець згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України має право оскаржити в судовому порядку бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_3 09 серпня 2017 року письмово звернувся із клопотанням до прокуратури Дніпропетровської області про повернення тимчасово вилученого майна.

Дане клопотання було отримано прокурором 09 серпня 2017 року ОСОБА_7 , що підтверджується рукописною відміткою на його копії.

Разом з цим відомостей, що це клопотання було розглянуто прокурором не міститься.

Відповідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, відсутність даних про розгляд клопотання про повернення майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області, яка здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000041 розглянути клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна, яке було отримано черговим прокурором ОСОБА_7 09 серпня 2017 року відповідно до вимог закону, про що повідомити заявника.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1