АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003233 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, з незакінченою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 13 січня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва, за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003233 від 03 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні

Справа № 11кп/796/392/2018
Категорія: ч.2 ст. 185КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_8
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №6 міста Києва ОСОБА_5 для усунення недоліків.
Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вмотивував ухвалене рішення тим, що в обвинувальному акті в порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено дати його затвердження.
Також, всупереч вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті зазначена адреса проживання обвинуваченого, яка не відповідає дійсності, що підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження листом начальника Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві, згідно якого ОСОБА_9 за вказаною в обвинувальному акті адресі не перебуває.
Крім того, як зазначив суд першої інстанції в своїй ухвалі, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, проте з обвинувального акту не вбачається з яких саме даних слідчий дійшов висновку, що крадіжка вчинена повторно, що позбавляє суд встановити вірність кваліфікації інкримінованого обвинуваченому діяння.
Не погодившись з ухвалою суду прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003233, за обвинуваченням ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Прокурор зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України з підстав не зазначення дати його затвердження, оскільки в обвинувальному акті вказано дату його затвердження 24 травня 2016 року та прізвище, ім`я, по-батькові і посаду прокурора, який його затверджував.
Також, прокурор вважає необґрунтованими висновку суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України через невірне зазначення адреси проживання обвинуваченого. Станом на 24 травня 2016 року ОСОБА_9 проживав за адресою вказаною в обвинувальному акті - АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту підозрюваного, його розпискою, витягом з АРМОР та повістками про виклик ОСОБА_11 .
Крім того, прокурор зазначає, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 , звільнившись з Бучанської виправної колонії № 85 Київської області за ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти власності, і суд має можливість сам перевірити правильність кваліфікації його дій за кваліфікуючою ознакою повторність.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважаючи що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст. 291 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 якої, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушенні які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що цих вимог кримінального процесуального закону органи досудового розслідування при складанні та затвердженні обвинувального актау кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого зач.2 ст.185 КК України, в цілому дотримались, з урахуванням при цьому обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Посилання суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено дати його затвердження, не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт є затвердженим прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_12 23 травня 2016 року (а.с.1), а відсутність дати затвердження обвинувального акта в його тексті не є підставною визначеною КПК України для повернення обвинувального акта.
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України з якого не вбачається з яких підстав слідчий дійшов висновку, що крадіжка вчинена повторно, то вони є помилковими, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 звільнившись з Бучанської виправної колонії № 85 Київської області за ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, і суд має можливість сам перевірити правильність кваліфікації його дій за кваліфікуючою ознакою повторність, дослідивши дані про його попередні судимості.
Крім того,на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями надавати оцінку викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам, та ставити питання про кваліфікацію дій обвинуваченого.
Що стосується висновків суду про те, що всупереч вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначена адреса проживання обвинуваченого, яка не відповідає дійсності, то вони є необгрунтованими.

Після надходження кримінального провадження до суду першої інстанції обвинувачений в підготовче судове засідання неодноразово не з`являвся, у зв`язку з чим судом неодноразово були постановлені ухвала про привід обвинуваченого, які виконані не були. Відповідно до рапортів працівників Солом`янського УП ГУ НП в м. КиєвіГУ НП в м. Києві обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем своєї реєстрації не виявлено, та місце перебування невідоме.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 отримав копію обвинувального акта 23 травня 2016 року (а.с. 7), саме в день затвердження обвинувального акта, коли і були встановлені анкетні дані обвинуваченого, зокрема, місце реєстрації та його місце проживання, а відтак висновок суду про не встановлення прокурором повних анкетних відомостей щодо обвинуваченогоє помилковим.
Колегія суддів вважає, що зазначена в ухвалі суду, як одна із підстав повернення обвинувального акта прокурору обвинувачений ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`являється і за місцем проживання не перебуває, не може бути причиноюдля повернення обвинувального акта.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003233 вимогам КПК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, а повернення його прокурору для усунення виявлених недоліків - необгрунтованим.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003233 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003233 від 03 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №6 міста Києва ОСОБА_5 для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3