Пр-ня по справі № 1кп/521/381/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка Херсонської області, громадянина України, що має середню освіту, офіційно не працюючого, проходить військову службу за контрактом на посаді стрільця зенітника зенітно ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат /знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-зенітника зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 23.06.2017 року о 08 годині 00 хвилин, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив вищезазначену військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та ухиляється від проходження військової служби до 20 годин 00 хвилин 24.11.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

24.11.2017 року військовослужбовець солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону із зізнанням.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі і в судовому засіданні підтвердив обставини за якими його обвинувачують. З показів обвинуваченого вбачається, що він дійсно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . В зв`язку з певними сімейними обставинами, відсутністю взаєморозуміння з дівчиною та певною моральною нестабільністю, він вирішив самовільно залишити військову службу. Весь час переховувався у АДРЕСА_3 де жив і працював. Про своє місце знаходження нікому не повідомляв. У листопаді 2017 року особисто звернувся до військової прокуратури з метою понести відповідне покарання. В теперішній час, обвинувачений у вчиненому розкаюється, та просить суд суворо його не наказувати.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Згідно службової характеристики ОСОБА_4 за час проходження військової служби зарекомендував себе в цілому з негативної сторони, як не здатний вирішувати завдання, які потребують організаторських здібностей. Не завжди проявляє розумну ініціативу, розгублювався перед труднощами. Не має достатньо знань щодо вимог статутів. Частково не виконує вказівки, накази та/або розпорядження командирів. Не розвинуте почуття відповідальності за доручену справу.

За медичною характеристикою ОСОБА_4 поставлений діагноз: здоровий.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.

Обставин які обтяжують покарання, судом під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_4 є особою не суспільно небезпечною. Виховувався з 6 років однією матір`ю у багатодітній сім`ї. Має трьох старших братів та двох старших сестер. Раніше судимих в сім`ї не має. Не притягувався до кримінальної відповідальності. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Отримав загальну середню освіту (11 класів). Своєї сім`ї не створив. Зі слів від військової служби ухилився тільки в зв`язку з непорозумінням з дівчиною та певним моральним напруженням.

Суд вважає, що особистість обвинуваченого не свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень. Бідність, малоосвіченість, відсутність належного виховання і нерозуміння наслідків порушення статутних правил військової служби, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину. Суд вважає, що поважних причин не з`явлення до військової частини не було, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 достеменно ознайомлений зі статутними правилами та відповідними наслідками у вигляді кримінальної відповідальності, усвідомлено вирішив не з`являтись до військової частини.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на встановлений порядок проходження військової служби, який зобов`язує військовослужбовців, постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби. Однак мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи відсутність обставин які обтяжують покарання та наявність декілька обставин які пом`якшують покарання та які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також викладені фактичні обставини, особу обвинуваченого ту обставину, що він виріс в багатодітній сім`ї, виховувався тільки матір`ю, суд у відповідності до ст. 69 КК України, вважає за необхідне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України не зв`язаного з позбавлення волі, однак обов`язково з триманням засудженого в умовах ізоляції - у вигляді арешту на гауптвахті.

Застосування більш суворого покарання на думку суду не буде відповідати тяжкості скоєного, обставинам злочину, особі обвинуваченого, а також меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді арешту на гауптвахті на строк 5 (п`ять) місяців.

Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту на гауптвахті обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком суду законної сили.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1