Дата документу Справа № 336/5875/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/5875/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/1268/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 17 жовтня 2017 року по 15 грудня 2017 року.
При прийнятті рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а також ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що оскаржувана ухвала, на його думку, є необґрунтованою та незаконною. Слідчим суддею не досліджено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Копії матеріалів, наданих слідчим на підтвердження обґрунтованості підозри, судом не досліджувалися та не розглядалися у своїй сукупності. Суд послався на протокол допиту потерпілого, свідків, протокол проведення впізнання підозрюваного свідком ОСОБА_11 , проте ці документи не містять в собі жодної інформації та доказової бази про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також зазначає, що за положеннями ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків. Сам по собі факт вручення підозри, як процесуального документа, не свідчить про її обґрунтованість, а підтверджує про її вручення у строки, передбачені ч.3 ст.278 КПК України. Перевірка доводів слідчого щодо наявності ризиків негативної поведінки підозрюваного, можливе лише після вирішення питання щодо обґрунтованості висунутої особі підозри.
Згідно з ухвалою, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні зазначив, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 в період часу з 17 жовтня 2017 року по 18 жовтня 2017 року за попередньою змовою з іншими особами, за розробленим планом та згідно розподіленим ролям вирішили вчинити злочин проти власності та здійснити напад на квартиру ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 .

17 жовтня 2017 року ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з іншими особами, застосовуючи предмет, схожий на пістолет, примусили ОСОБА_13 направитись до приміщення вказаної квартири, де знаходився ОСОБА_12 , застосовуючи предмет, схожий на пістолет, поклали останнього на підлогу, обмеживши йому рух та пересування, після чого заволоділи його майном та документами на транспортний засіб автомобіль «Nissan Tida» р.н. НОМЕР_1 , чим потерпілому завдана матеріальна шкода.

17 жовтня 2017 року до ЄРДР за №0003832 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
18 жовтня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
18 жовтня 2017 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката - ОСОБА_9 , а також представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також конкретні обставини зазначеного правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено судом, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, є особливо тяжким. Слідчий суддя з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах провадження, з додержанням вимог ст.194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 .

Обґрунтованість підозри підтверджується: відомостями з протоколів огляду місця події, показаннями потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_13 впізнала людину, яка вчинила розбійний напад на неї та її сім`ю за місцем їх проживання, а саме ОСОБА_6 .
Тобто, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність встановлених фактичних обставин буде перевірятись під час досудового розслідування.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому правопорушення мають перевірятися органом досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії особливо тяжких, вчиненому за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства за допомогою предмету схожого на пістолет, а також дані про його особу, а саме те, що раніше ОСОБА_6 не судимий, не одружений, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не має постійного місця проживання в м. Запоріжжі, зареєстрований в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому існує об`єктивна загроза його втечі.

Крім того, з врахуванням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та відомостей, які містяться в матеріалах провадження, та обізнаність підозрюваного про адресу місця проживання потерпілого і свідка, є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на останніх та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В матеріалах провадження містяться відомості про те, що на цей час ОСОБА_6 перевіряється на причетність до інших аналогічних правопорушень.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання вказаним ризикам.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, коли тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 17.10.2017 року по 15.12.2017 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4