Справа № 738/1072/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/973/2017
Категорія - кримінальне Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2017 року про відмову у задоволенні його клопотання про застосування амністії,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього амністії.

У своєму рішенні суд вказав, що засуджений ОСОБА_6 не має підстав для застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким звільнити його від відбування покарання. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що строк його попереднього ув`язнення повинен бути розрахований з розрахунку один день тримання під вартою під час досудового розслідування відповідає двом дням позбавлення волі, а тому він відбув більше половини призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про амністію у 2014 році", звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до матеріалів провадження, вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 березня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.307 КК України (в редакції до 06.10.2011 року), ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції від 15.04.2008 року), ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язані із здійсненням функцій представника влади строком на 1 рік та з конфіскацією належного йому майна; на підставі ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; на підставі ст. 54 КК України позбавлено спеціального звання - «старший лейтенант міліції»; зараховано в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) подвійний розмір попереднього ув`язнення в ІТТ КМУ УМВС України в Полтавській області з 02.02.2009 року по 12.02.2009 року, що становить 20 днів; час перебування в Полтавській установі виконання покарань УДПТС України в Полтавській області (СІЗО №23) з 05.07.2010 року по 30.10.2010 року включно, що становить 234 дні; з 03.12.2010 року по 24.01.2011 року, що становить 104 дні; з 04.09.2011 року по 27.10.2011 року, що становить 108 днів; з 04.01.2013 року по 13.03.2014 року, що становить 501 день, а загалом 967 дні; зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 перебування його в Менській виправній колонії УДПтСУ в Чернігівській області №91 з 30.10.2010 року до 3.09.2011 року у зв`язку з відбуванням покарання за вироком Автозаводського райсуду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2017 року вирок Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 березня 2016 року залишено без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів цілком повністю погоджується в висновками суду першої інстанції, що підстави для застосування ст. 3 Закону України "Про амністію у 2014 році" відносно ОСОБА_6 відсутні, оскільки на момент набрання чинності зазначеного відповідного Закону ОСОБА_6 не відбув половини призначеного строку основного покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 березня 2016 року, що набрав законної сили 26 січня 2017 року після його перегляду судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 404 ,407, 419, 537, 539 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2017 року про відмову у задоволенні його клопотання про застосування амністії без змін.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3