Справа № 305/1704/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів об`єднане кримінальне провадження внесене 31.08.2017 року до ЄРДР за №0000941 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні має 1 н/л дитину, непрацюючого, не судимого, військовозобов`язаного, учасника АТО, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч.2 ст. 337 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи зобов`язаним згідно рішення Рахівського районного суду від 19.02.2013 року сплачувати на користь ОСОБА_5 , аліменти, на утримання однієї дитини - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 500 гривень, щомісячно, починаючи з 15 січня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття, умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених вище вказаним рішенням суду коштів, а саме, починаючи з липня 2015 року по серпень 2017 року, не сплачував аліменти, внаслідок чого допустив заборгованість у сумі 22 765 гривень 46 коп., що сукупно складає суму виплат за понад три місяці відповідних платежів.

Окрім того, ОСОБА_4 , будучи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ) як військовозобов`язаний, на підставі наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 101 від 30.07.2015 зарахованим до військового оперативного резерву першої черги військових частин, звільнений в запас на посаду водія (ВОС 837037) військової частини НОМЕР_1 , отримавши 28.07.2015 під особистий підпис контрольний талон мобілізаційного розпорядження № 1 та 08.04.2017 повістку про виклик до Рахівського РВК відповідно до вимог ч.1 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на прибуття до районного комісаріату, який знаходиться в АДРЕСА_2 , для подальшого відправлення 26.04.2017 у складі команди № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) для проходження військових навчальних зборів, на вказану у повістці дату, тобто 26.04.2017 до районного військового комісаріату без поважних причин не прибув, у зв`язку з чим ухилився від навчальних зборів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч.2 ст. 337 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини їх вчинення , вказані в обвинувальному акті та показав суду. Йому відомо про те, що він зобов`язаний до сплати аліментів на неповнолітню дочку. Однак, він тривалий час перебував в зоні АТО, отримував там кошти, проте їх вистачало лише на власні потреби. Після повернення з відти не мав можливості працевлаштуватися. Таким чином, й утворилася заборгованість по аліментах.

Щодо ухилення від участі у навчальних зборах, то може пояснити наступне. Йому особисто представник районного військового комісаріату вручив повістку для участі у військових зборах. Однак, у нього хвора мама, тому він не з`явивсяу військкомат по виклику.

Просить застосувати у його відношенні Закон "Про амністію у 2016 році", оскільки на нього, як на учасника бойових дій, поширюється дія п."Д" ч.1 ст.1 Закону.

Він щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілої, зобов`язується вжити дієвих заходів для погашення заборгованості по сплаті аліментів.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні, пояснила, що вона являється колишньою дружиною обвинуваченого. За її заявою, Рахівським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання їх малолітньої дочки. Спочатку він нерегулярно сплачував аліменти, однак, з липня 2015 року взагалі перестав платити їй кошти на утримання дитини. Проти звільнення обвинуваченого по амністїї не заперечує.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Зокрема, обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження які характеризують особу обвинуваченого та мають значення при визначенні йому міри покарання.

При встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, а дії його вірно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та за ч.2 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від навчальних зборів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, даючи послідовні покази, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому в ході судового розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді грошового штрафу, що прямо передбачено санкцією ч.1 ст.164 КК України та ч.2 ст. 337 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

У ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 подав суду заяву про застосування щодо нього амністії, оскільки він являється учасником АТО.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти застосування амністії відносно ОСОБА_7 та звільнення його від відбування покарання, оскільки він являється учасником АТО, повністю визнав свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 набрав чинності Закон України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."Д" ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З матеріалів кримінального провадження, а саме копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 25.12.15 вбачається, що ОСОБА_4 є учасником АТО, має право на пільги встановлені Законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Він вперше вчинив умисні злочини, які не є тяжкими чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України Про амністію у 2016 році.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України Про амністію у 2016 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. Наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році, тому він підлягає звільненню від відбування призначеного за вироком суду покарання.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.Д ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році, ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання за ч.1 ст.164 КК України - штраф у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень; за ч.2 ст. 337 КК України - штраф у розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень.

На підставі пункту Д ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році, засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за вироком Рахівського районного суду від 22 грудня 2017 року.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1