АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1401/17 Справа № б/н Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001850 від 03 жовтня 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Оскаржуваною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 30 грудня 2017 року в період часу з 20-00 години до 07-00 години з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання в частині підозри є обґрунтованим, оскільки з наявних матеріалів вбачається, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. Слідчий суддя, погоджуючись із наявністю вагомих ризиків, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному правопорушенню, переховуватись від органів досудового слідства або суду, однак прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти даним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також, врахувавши, особу підозрюваного, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, вважав, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з визначенням підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_5 посилається на незаконність ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону. Так, під час досудового розслідування встановлено та матеріалами кримінального провадження підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, а також існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та доведені в суді, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, ОСОБА_7 не має засобів для існування, оскільки ніде офіційно не працює, та не підтверджено яким чином він утримує неповнолітню дитину, не маючи постійного місця роботи та заробітку. Також 29.06.2017 року до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу направлено обвинувальний акт в іншому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, 04.08.2017 року на адресу Тернівського ВП надійшла заява ОСОБА_10 , відповідно до якої ОСОБА_7 примушує заявника змінити показання в судовому засіданні, про що було внесено відомості до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ст. 386 КК України. Дана обставина свідчать про те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Вважає, що для запобігання зазначеним ризикам необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що прокурором та слідчим не надано достатніх і переконливих доказів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам, а тому дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та належної поведінки.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися в повній мірі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею не дотримані належним чином. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали в суді апеляційної інстанції.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно наданих матеріалів, 30 жовтня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, а саме за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, та незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчиненого повторно.
Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема, протоколом огляду від 02 жовтня 2017 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 05 жовтня 2017 року, протоколом огляду місця від 05 жовтня 2017 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06 жовтня 2017 року, відповідно до якого надала пояснення, що 05 жовтня 2017 року о 09-49 годині по вул. Маршака в Тернівському районі м. Кривого Рогу побачила диски на колесах автомобіля марки ВАЗ 21011 зеленого кольору, які належать її чоловікові та були таємно викрадені з його автомобіля; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17 жовтня 2017 року, згідно якого останній пояснив, що бачив як 02.10.2017 року близько 04-00 годині ОСОБА_14 до багажника свого автомобіля грузить колеса та час від часу озирається; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29 жовтня 2017 року; протоколом огляду від 22 жовтня 2017 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 22.10.2017 року, який пояснив як бачив ОСОБА_7 намагався викрасти належне йому майно; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 24.10.2017 року та іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.

Апеляційним переглядом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти нові злочини, при цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, один з яких, у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким та санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки, постійного місця роботи, вік та стан його здоров`я, зокрема, відсутність відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою. Крім того, згідно характеристики з місця проживання ОСОБА_7 характеризується незадовільно. Також, як вбачається з матеріалів справи підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину.

Крім того, 29.06.2017 року до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу направлений обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак, не зважаючи на це, ОСОБА_7 повторно обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових злочинів проти власності, які мали місце у жовтні 2017 року, тобто під час розгляду вищевказаного обвинувального акту в суді першої інстанції, що, на думку колегії суддів, свідчить про його стійку, злочинну поведінку та можливість вчинення нових злочинів.

Однак вказані обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що призвело до помилкових висновків, що для запобігання вказаним ризикам достатнім буде запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, колегія суддів, з врахуванням того, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання цих ризиків, приходить до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, що підозрюваний має малолітню дитину, його майновий стан, що він не має постійного джерела доходу, а також враховуючи, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для нього, колегія суддів приходить до висновку про визначення застави в розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб і такий розмір, у разі його внесення, буде достатнім для забезпечення досягнення мети запобіжних заходів.
Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки за змістом вимог ст. 197 КПК України, строк застосування запобіжних заходів, в тому числі і тримання під вартою, може бути встановлений в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_18 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 грудня 2017 року.

Взяти ОСОБА_18 під варту негайно в залі суду.
Визначити, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого мешкання.
У випадку внесення застави строк дії обов`язків встановити до 30 грудня 2017 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3