Справа №490/3929/17 20.09.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Великоолександівка Великоолександрівського району Херсонської області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 321 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000107.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.10.2017 р. та визначено розмір застави в сумі 5 000 000 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .
Узагальнені доводи апелянта.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що відповідно матеріалам клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців заступником прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 , який відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є процесуальним керівником у кримінальному провадженні.
Посилається на те, що чинний КПК України участь прокурора у здійсненні досудового розслідування пов`язує виключно з процесуальним керівництвом таким розслідуванням. Зокрема, згідно п. 9 ч. 2 ст. 36 КПК України приймати процесуальні рішення щодо продовження строків досудового розслідування уповноважений лише прокурор процесуальний керівник.
Зазначає, що не можна вважати ст. 294 КПК України спеціальною нормою щодо ч. 2 ст. 36 КПК України. У частині обов`язкового процесуального керівництва як підстави для прийняття процесуального рішення у вигляді продовження строків досудового розслідування ч. 2 ст. 36 КПК України містить приписи, які визначають первинні повноваження на продовження строків.
Тобто, процесуальне рішення про продовження строку може вчинити лише прокурор процесуальний керівник, котрий має бути не будь-який прокурор, а лише прокурор області або його заступники. Заступник прокурора області ОСОБА_7 не має повноважень процесуального керівника, оскільки рішення щодо визначення його прокурором, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, керівником органу прокуратури не приймалось, інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилась. Відповідно останній не мав повноважень щодо прийняття рішень про продовження строків досудового розслідування.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_4 підозрюється у тому, що у січні 2017 року непрацюючі мешканці м. Миколаєва вона та ОСОБА_8 , не маючи законних джерел прибутку, володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним обігом наркотичних речовин та особами, які здійснюють незаконний збут таких речовин, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрали як джерело доходу діяльність, пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також з незаконним збутом на території м. Миколаєва наркотичних засобів, обіг яких заборонений, з незаконним придбанням, зберіганням прекурсорів з метою виготовлення наркотичних засобів та з метою незаконного збуту прекурсорів.
З метою реалізації свого злочинного плану та досягнення злочинного результату ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вирішили створити на території м. Миколаєва стійке об`єднання у формі організованої групи, яке включатиме в себе осіб, з яким вони підтримували довірчі стосунки.
З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розробили план злочинної діяльності, згідно з яким передбачили:
- систематичне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого та екстракту макової соломи, а також прекурсору ангідриду оцтової кислоти та сильнодіючого лікарського засобу «Димедролу»;
- здійснення збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, прекурсору ангідриду оцтової кислоти та сильнодіючого лікарського засобу «Димедролу» залученими ними до злочинної діяльності особами, які будуть отримувати частину прибутку від збуту наркотичних засобів;
- контроль за «реалізаторами» під час збуту наркотичних засобів, прекурсорів та сильнодіючих лікарських засобів;
- використання засобів мобільного зв`язку з метою координації та контролю дій учасників організованої групи та безпосереднього зв`язку з наркозалежними особами.
На початку січня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , здійснюючи дії, направлені на створення стійкої організованої групи, залучили до складу злочинного об`єднання мешканців м. Миколаєва ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також мешканку м. Херсона ОСОБА_11 , запропонувавши останнім взяти участь у незаконному збуті наркотичних засобів. У подальшому до складу організованої групи та злочинної діяльності було залучено мешканку смт. Широке Дніпропетровської області ОСОБА_12 .
Останні, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, бажаючи систематично отримувати власну матеріальну вигоду від незаконного збуту наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , давши свою згоду на спільну злочинну діяльність.
Досягнувши домовленості про здійснення протиправної діяльності, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 довели вказаним особам план спільної злочинної діяльності, яким передбачили розподіл функцій кожного з членів групи під час вчинення злочину.
Згідно з планом злочинної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 були відведені функції щодо безпосереднього збуту наркотичних засобів та прекурсорів наркозалежним особам, а також отримання грошових коштів від наркозалежних осіб за незаконно збутий наркотичних засобів.
Крім того, на ОСОБА_11 були покладені функції щодо перевезення наркотичних засобів та передача їх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , а також здійснення контролю за діями останніх.
Функцію керівників групи взяли на себе ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які керували діями спільників та об`єднували дії членів групи під час здійснення злочинної діяльності; забезпечували учасників групи засобами для вчинення злочинів, шляхом особистого придбання та перевезення наркотичних засобів, прекурсорів та сильнодіючих лікарських засобів, здійснення тимчасового зберігання наркотичних засобів за місцем свого проживання, а також їх видачу учасникам групи для подальшого збуту особам, схильним до вживання наркотичних засобів; встановлювали ціну для наркозалежних осіб за наркотичні засоби та прекурсори; здійснювали контроль за дотриманням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 установлених ними загальних правил поведінки, підтримували зв`язки з працівниками правоохоронних органів з метою прикриття злочинної діяльності, розподіляли отриманий прибуток від злочинної діяльності між учасниками злочинної групи в залежності від виконуваних ними функцій.
Як місце для зберігання та збуту учасниками організованої групи особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, прекурсору ангідриду оцтової кислоти та сильнодіючого лікарського засобу «Димедролу», ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вирішили використовувати приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Для запобігання викриттю злочинної діяльності правоохоронними органами, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 встановили обов`язкову умову збуту наркотичних засобів та прекурсорів наркозалежним особам, а саме безпосереднє вжиття придбаного наркотичного засобу. З цією метою, останні надали спеціально пристосоване приміщення господарської будівлі на території вказаного домоволодіння, яке упродовж здійснення незаконної діяльності, систематично використовувалось наркозалежними особами для вжиття наркотичних засобів.
Для заходів безпеки учасники групи підтримували зв`язок за допомогою мобільних телефонів, використовуючи в спілкуванні заздалегідь обумовлені фрази та слова, зміст яких був зрозумілий лише членам групи.
Таким чином, за вказаних обставин у січні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 створили організовану групу, члени якої, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 зорганізувались з метою злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів та прекурсорів. При цьому вказані особи були обізнані про дії один одного і направляли свої зусилля на досягнення єдиного для всіх злочинного результату отримання незаконного прибутку. Злочинна група була стійким об`єднанням, що виражалося в стабільності і згуртованості між собою членів групи, пов`язаних як спільною метою, так і довірчими стосунками, а також у високому рівні узгодженості дій усіх учасників, що діяли за єдиним планом і відповідно до визначених їм функцій.
У період з січня 2017 року по 15 травня 2017 року члени організованої групи ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел на отримання незаконного прибутку у складі організованої групи, скоїли ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та прекурсорів.
Вказані вище дії підозрюваної ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 321 КК України.
17.05.2017 р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 12.07.2017 р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 10.07.2017 р. заступником прокурора Миколаївської області строк досудового розслідування продовжений до 15.10.2017 р.
Під час досудового розслідування слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою до 5 місяців, мотивуюче яке вказав на те, що для завершення досудового розслідування необхідно здійснити певний комплекс слідчих дій, а саме: витребувати судово-криміналістичні експертизи, розсекретити в повному обсязі протоколи, складені за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст.ст. 260, 263, 271 КПК України, виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними, захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування
Враховуючи, що з матеріалів, якими мотивується необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні протоколами допитів як свідка ОСОБА_14 , який приймав участь під час проведення контролів за вчиненням злочину під час проведення оперативних закупок; висновками проведених судово-хімічних експертиз; протоколами обшуків, проведених за місцями мешкання ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також у приміщенні домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і про те, що прокурором доведені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не відпали та не зменшилися.
Вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.
Вказані вимоги закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 36 КПК України, процесуальні рішення щодо продовження строків досудового розслідування уповноважений приймати прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, він може бути продовжений до шести місяців керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником.
Тобто, чинний КПК України передбачає, що строки досудового розслідування можуть бути продовжені або прокурором процесуальним керівником, або керівником регіональної прокуратури, його першим заступником чи заступником.
Отже, у даному випадку заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 мав повноваження на продовження строку досудового розслідування.
Що стосується безпосередньо продовження строку тримання під вартою, то слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою, а саме про необхідність здійснення певного комплексу слідчих дій, без яких неможливо завершити досудове розслідування, на підставі чого строк досудового розслідування продовжено до 15.10.2017 р.
Перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків неправомірної поведінки підозрюваної, слідчий суддя встановив, що наведені ним доводи є обґрунтованими викладені у клопотанні та встановлені на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді взяття під варту ризики не зменшились та існують на даний час.
Як слідує з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, не працює, не одружена, дітей на утриманні немає.
На думку апеляційного суду, підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 321 КК України, є обґрунтованою, підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики перешкоджання встановленню істини в справі та переховування підозрюваної від правосуддя, які вимірюються суворістю можливого покарання, не зменшились.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, апеляційним судом не виявлено.
Отже, враховуючи те, що заявлені ризики для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, а по кримінальному провадженню необхідно провести певні слідчі дії, закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не уявляється можливим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.
Рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не мають під собою правових підстав, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3