Провадження №1-кп/639/406/17
Справа №639/3903/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР 06 червня 2017 року за №0001140 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, українку, громадянку України, з незакінченою вищою освітою, працюючу приватним підприємством, неодружену, раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2017 року ОСОБА_6 о 19.15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`янінні, вийшла з магазину, який розташований на ринку «Новоселівський» по вул. Москалівській 106 в м. Харкові, де побачила, що її знайомого, ОСОБА_7 співробітники патрульної поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_4 супроводжують до службового автомобілю із застосуванням останньому спеціальних засобів у вигляді наручників. Саме в той час ОСОБА_6 , знаючи, та, усвідомлюючи, що заступник командира роти Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_8 та інспектор Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_4 перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», вирішила вчинити насильство, поєднане з опором, щодо працівника правоохоронного органу. Далі ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, спрямованого на протидію здійсненню останніми покладених на них обов`язків з охорони громадського порядку, не реагуючи на їх законні вимоги, бажаючи завадити виконанню покладених на них обов`язків, проявляючи агресію, застосовуючи фізичну силу, спочатку руками штовхнула інспектора Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_4 в ділянку грудей та правого плеча, завдавши останньому фізичного болю (побої). Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи свої дії, застосовуючи фізичну силу, руками здавлювала праву та ліву руки, а потім нанесла один удар лівої руки в праву ділянку обличчя лейтенанта поліції ОСОБА_4 . Від отриманого удару потерпілий втратив рівновагу. Потім, в ході вказаних дій ОСОБА_6 , схватила рукою за формений одяг (штани) лейтенанта поліції ОСОБА_4 та порвала ліву холошу. Після цього активні дії ОСОБА_6 , спрямовані на насильство, поєднане з опором, щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків з охорони громадського порядку, були в подальшому припинені заступником командира роти Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_8 та інспектором Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_4 . Діями ОСОБА_6 заподіяно побої в ділянці грудей та правого плеча потерпілого ОСОБА_4 , а також спричинено йому легкі тілесні ушкодження у вигляді травматичної припухлості із синцем на голові, синець на правої руці та садна на лівій руці.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнала частково та повідомила, що підійшла до співробітників поліції тільки для того, щоб з`ясувати причину затримання ОСОБА_7 , котрого вона особисто знала раніше. Після цього, співробітники поліції почали діяти неадекватно та застосували безпідставно до неї фізичну силу. Вона дійсно, декілька разів штовхнула та нанесла удар поліцейському ОСОБА_4 тільки тому, що захищалася від його дії.

З показань потерпілого ОСОБА_4 , при здійсненні чергування ними було затримано ОСОБА_7 . Коли останнього проводили до службового автомобіля, на територію ринку, з кіоску вибігла ОСОБА_6 та почала штовхати його ( ОСОБА_4 ) і кричати погрози з вимогою негайно відпустити затриманого. На неодноразові попередження вона не реагувала, нанесла декілька ударів по тулубу та в обличчя. Після цих дій було вирішено застосувати спеціальні засоби та ОСОБА_6 також була затримана і доставлена до відділку поліції.

Показання свідків підтверджують обставини, про які повідомив потерпілий ОСОБА_4 та вказують на здійсненний ОСОБА_6 опір працівникові поліції, коли останній здійснював свої повноваження по затриманню ОСОБА_7 , які були направлені на охорону громадського порядку.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 , надані нею в ході судового засідання, спростовуються доказами, які представлені стороною обвинувачення, та визнаються такі показання судом не правдивими, та такими, що свідчать про намагання обвинуваченої уникнути відповідальності. Показання потерпілого та свідків збігаються один з одним, не мають протиріч, а тому приймаються судом, як правдиві та такі, що відповідають фактичним обставинам справи.

Незважаючи на позицію обвинуваченої ОСОБА_6 щодо невизнання своєї вини, вина останньої у вчиненні злочину, в межах висунутого обвинувачення за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 .

Висновком судово-медичної експертизи №3526-Ая/17 від 07.06.2017 року.

Протоколами огляду предмету від 07.06.2017 року, від 08.06.2017 року та фото таблицею до них.

Оцінені вище докази, в їх сукупності, вказують на наявність дії , які були спрямовані на опір працівникові правоохоронного органу під час виконання своїх обов`язків та заподіяння побоїв потерпілому ОСОБА_4 , злочинного наслідку та причинного зв`язку між діянням обвинуваченої і цими наслідками.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Беручи до уваги не визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на дослідженні доказів по кримінальному провадженню в повному обсязі, допитав обвинуваченого, потерпілу, свідка, дослідив матеріали кримінального провадження, розглянув справу з дослідження доказів в повному обсязі.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним покладених на нього обов`язків щодо охорони громадського порядку та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні були вивченні дані про особу обвинуваченої, встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працює, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжуює покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченої, відношення ОСОБА_6 до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Адвокатом обвинуваченої ОСОБА_6 , було заявлено клопотання про застосування відносно останньої амністії, звільнивши її від відбування покарання, оскільки вона має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, вчинила злочин середньої тяжкості, з наслідками застосування амністії ознайомлена.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 86 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України,Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинення діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-УІІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. В ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» вказано, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-УІІ, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , 2006 року народження, відносно якого не позбавлена батьківських прав.

ОСОБА_6 вчинила злочини середньої тяжкості, які скоїла до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень, щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено. Амністія до неї раніше не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.

Речові докази поліцейські формені штани повернути власнику. Інші речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 349, 373, 374 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні» та Законом України «Про амністію у 2016 році», суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначивши покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитом строком 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного за цим вироком у зв`язку з амністією.

Речові докази поліцейські формені штани повернути власнику. Інші речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченій, її захиснику та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1