Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 вересня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000673 від 02.09. 2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 240, ч.2 ст.364 КК України, за апеляційною прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль Renault Magnum, сідловий тягач, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 ; напівпричіп самоскид MEGA, MNV, номер шасі VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_7 відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вказане майно. Зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання без фактичного дослідження та взяття до уваги наданих доказів щодо використання вказаної техніки для незаконного видобування корисних копалин.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, думку ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 пояснив, що є приватним підприємцем і займається вантажними перевезенями. Крім того, встановлено, що відомості до ЄРДР за № 0000673 внесено за фактом незаконного видобутку корисних копалин по близу с. Мала Любаша, Костопільського району Рівненської області, тоді як огляд місця події здійснювався в с. Мирне того ж району.
У зв`язку з цим, судова колегія вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль Renault Magnum, сідловий тягач, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; напівпричіп самоскид MEGA, MNV, номер шасі VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3