Справа №345/3273/17
Провадження № 1-кс/345/773/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2017 року м. Калуш
27.09.2017 до слідчого судді Калуського міськрайонного суду звернувся старший слідчий СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 з клопотанням, погодженим прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - автомобіль марки Fiat Scudo білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.
Установлено, що 17.09.2017 року до Калуського ВП ГУ НП надійшов рапорт оперуповноваженого УПН ГУНП в області ОСОБА_7 , про те, що отримано інформацію, що громадянин ОСОБА_8 житель м. Калуша на території своєї присадибної ділянки вирощує рослини коноплі.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що громадянином ОСОБА_8 являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
23.09.2017 року, при проведенні санкціонованого обшуку у автомобілі марки Fiat Scudo білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 , на водійському сидінні було виявлено та вилучено три полімерні пакети наповнені речовиною зеленого кольору і два паперові згортки із частинами рослин зеленого кольору та квітконосними пагонами та полімерний пакет із частинами рослин зеленого кольору, у салоні виявлено та вилучено 4 листа зеленого кольору, згорток паперу із квітконосними пагонами, рослини зеленого кольору, на підніжці водійського сидіння виявлено та вилучено пластикову банку із надписом Кальцемін в якій знаходилось насіння сіро-зеленого кольору.
З метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, старший слідчий СВ Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.
Прокурор Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майна підтримав, просить суд його задоволити.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про накладення арешту на автомобіль. Пояснив, що на даний час автомобіль марки Fiat Scudo білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 . На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів клопотання світлокопії наступних документів: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.09.2017; договору про завдаток від 10.09.2017, згідно з яким ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 завдаток в сумі 45 000 грн. за рахунок оплати за договором купівлі-продажу автомобіля марки Fiat Scudo, д.н.з. НОМЕР_1 ; розписки від 20.09.2017, згідно якої ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_10 90 000 грн. та 45 000 грн. за вищевказаний автомобіль та зобов`язався переоформити даний автомобіль до 23 вересня.
Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши клопотання та доданні до нього матеріали, заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
23.09.2017, на підставі ухвали слідчого судді від 22.09.2017, під час проведення обшуку в автомобілі марки Fiat Scudo, д.н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидінні було виявлено та вилучено три полімерні пакети наповнені речовиною зеленого кольору і два паперові згортки із частинами рослин зеленого кольору та квітконосними пагонами та полімерний пакет із частинами рослин зеленого кольору, у салоні виявлено та вилучено 4 листа зеленого кольору, згорток паперу із квітконосними пагонами, рослини зеленого кольору, на підніжці водійського сидіння виявлено та вилучено пластикову банку із надписом Кальцемін в якій знаходилось насіння сіро-зеленого кольору.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати підстави наявності правових підстав для накладення арешту на майно та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештованому; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно з ч. 2 ст. 173 цієї ж статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати в тому числі, і наслідки арешту для інших осіб, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається із листа ТСЦ МВС ТСЦ 2642 в Івано-Франківській області №31/9/1606 від 21.09.2017, який долучено слідчим до матеріалів клопотання, автомобіль Fiat Scudo, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, зареєстрований за ОСОБА_6 .
Як уже зазначалось вище, слідчий ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно 27.09.2017. Цього ж дня, автомобіль було переоформлено за ОСОБА_10 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.09.2017.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.
Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
В порушення вищезазначених вимог закону, слідчим та прокурором не наведено жодних мотивів для арешту майна, не з`ясовано, кому саме належить майно, та чи є підстави чи підозри вважати, що зазначене майно є доказом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.
Ч. 1 ст. 310 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості від ста до п`ятисот рослин чи конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Об`єктивну сторону злочину утворюють незаконний посів або вирощування снотворного маку чи конопель, тобто культивування цих рослин.
Посів снотворного маку чи коноплі це дії, спрямовані на висів насіння рослин або розсади без належного дозволу на будь-яких земельних ділянок, як спеціально підготовлених, так і порожніх.
Вирощування снотворного маку чи коноплі це догляд (рихлення, прополювання, букетування, прорідження, полив, підживлення тощо) за посівами та сходами з метою доведення їх до стадії дозрівання.
Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором не доведено, яким чином використовувався автомобіль для посіву чи вирощування коноплі.
Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати підстави наявності правових підстав для накладення арешту на майно та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.
Дані мотиви не були встановлені також під час розгляду справи в суді.
Водночас, слідчим суддею встановлено, що арештоване майно не відповідає критеріям ч.2ст.167 КПК України, не належать особі, щодо якої здійснюється провадження, не є предметом вчинення злочину, доказом злочину, не набуто злочинним шляхом та не є також особистим майном чи коштами підозрюваного.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором не доведено, що автомобіль зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: