н/п 1-кп/640/923/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Умань Черкаської області, громадянина України, із неповною вищою освітою, неодруженого, не судимого, призваного у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 12 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 4-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянин ОСОБА_4 був призваний до лав Збройних Сил України 12 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №83 від 23 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду кулеметника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 4-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №161 від 02.06.2015 солдата ОСОБА_4 виключено з усіх видів забезпечення.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин:
Проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби, вирішив тимчасово ухилитися від військової служби, у зв`язку з чим самовільно залишив місце служби.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №231 від 10.08.2015 солдата ОСОБА_4 зараховано на всі види забезпечення.
Так, 01 червня 2015 року у невстановлений точно досудовим розслідуванням час, солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_2 та до 17 серпня 2015 року продовжував ухилятися від військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби, тобто тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, підтвердив обставини як зазначено вище, у вчиненому щиро розкаявся.
Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглядає справу за правилами, встановленими вказаною нормою закону.
Показання обвинуваченого є достовірними, узгодженими з іншими матеріалами справи. Підстав засумніватися в правдивості його свідчень у суду немає.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини та місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.
Як особистість ОСОБА_4 працездатний, неодружений, не судимий, проживає з матір`ю, військовозобов`язаний, проходив військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 4-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат; у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується негативно.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є з`явлення зі зізнанням та щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції частини статті, та знаходить можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 1981 року народження визнати винуватим за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий