Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002401 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Бобровиця Чернігівської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційними скаргами прокурорів на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року

у с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 17.05.2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Судом прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

________________________________

Справа № 11-кп/796/1581/2017
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його діяння, і свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування з випробуванням як основного покарання, так і додаткового у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що за змістом цієї норми не допускається. Вказує прокурор і на те, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання, перелік яких наведений у ст.77 КК України, які підлягають реальному виконанню, про що суд має зазначити у резолютивній частині вироку. З наведених підстав також вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вимоги та їх обґрунтування в апеляційній скарзі заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 є аналогічними, викладеним раніше.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора на підтримку апеляційних скарг; доводи обвинуваченого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх належить задовольнити частково, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

4 березня 2017 близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21140 д/н НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Волгоградської від вул. Городньої в напрямку вул. Солом`янської в м. Києві, порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 б, 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Порушення ОСОБА_6 вимог ПДР виразилося в тому, що, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу поблизу будинку № 12 на вул. Волгоградській, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР, на якому перебувала пішохід ОСОБА_10 і рухалася зліва направо відносно напрямку його руху, він не зупинився, щоб дати їй дорогу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку з субдуральною гематомою над правою півкулею головного мозку, забитої рани правої брови, параорбітальної гематоми справа; закритої травми правої гомілки уламкового перелому великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням, підголівчатого перелому малогомілкової кістки зі зміщенням; а також закритої травми живота, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Цим вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

У відповідності з п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, яким відповідно до положень п.24 ч.1 ст.3 КПК України є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

Всупереч цим вимогам закону, розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції не забезпечив його фіксування за допомогою технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового засідання у суді першої інстанції вівся журнал судового засідання та здійснювалося повне фіксування судового розгляду на комплексі Камертон.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що на робочій та архівній копіях технічного носія інформації наявний запис лише підготовчого судового засідання, яке проводилося 11.04.2017 року і було відкладене з метою залучення представника потерпілої. Підготовче судове засідання, а так само судовий розгляд у суді першої інстанції, проголошення судового рішення на технічному носії інформації відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.409, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується доводів в апеляційних скаргах прокурорів про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів погоджується з тим, що згідно з ст.75 КК України за певних умов особа може бути звільнена від відбування основного покарання. Однак звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

А тому апеляційні скарги прокурорів, в яких, між іншим ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції в певній частині, слід задовольнити частково.

Під час нового розгляду суду належить згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, провести судовий розгляд, за наслідками якого ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 і першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3