Справа № 164/1293/17
п/с 1-кп/164/11/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Маневицького районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання доказу по кримінальному провадженню недопустимим, в якому просив визнати недопустимим доказом протокол огляду від 22.02.2017 року, в ході проведення якого слідчим було оглянуто мікро-CD HC карту чорного кольору на 8 Гб із аудіо файлом звукового запису, розміром 28641 КБ, та тривалістю 38.32 хв, що була подана ОСОБА_7 до матеріалів кримінального провадження згідно заяви від 22.02.2017 року, оскільки захисник вважає, що вказаний доказ був отриманий з порушенням визначеного КПК України порядку, а тому, на його думку, його подальше дослідження в судовому засіданні слід припинити.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги клопотання про визнання доказу по кримінальному провадженню недопустимим підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в ньому, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог клопотання про визнання доказу по кримінальному провадженню недопустимим заперечив, вважає його необґрунтованим, оскільки мікро-CD HC карта чорного кольору на 8 Гб із аудіо файлом звукового запису, розміром 28641 КБ, та тривалістю 38.32 хв була надана слідчому ОСОБА_7 для долучення до матеріалів кримінального провадження. Вважає, що вказаний доказ був отриманий в порядку, визначеному КПК України, даний доказ був відкритий стороні захисту у відповідності до ст. 290 КПК України. З цих підстав, в задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені клопотання про визнання доказу по кримінальному провадженню недопустимим слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1-2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Згідно ч. 1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні встановлено, що мікро-CD HC карта чорного кольору на 8 Гб із аудіо файлом звукового запису, розміром 28641 КБ, та тривалістю 38.32 хв була 22.02.2017 року надана добровільно ОСОБА_7 слідчому СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 для долучення до матеріалів кримінального провадження. 22.02.2017 року вказана мікро-CD HC карта чорного кольору на 8 Гб була оглянута слідчим.

Виходячи із вищевикладеного, очевидної недопустимості вказаного у клопотанні захисника ОСОБА_5 доказу протоколу огляду від 22.02.2017 року, на думку суду, на даній стадії судового розгляду не встановлено, а тому визначених законом підстав для припинення його подальшого дослідження в судовому засіданні, яке було розпочате судом, немає, вирішення даного питання є передчасним. Суд вважає, що питання допустимості вказаного доказу має бути вирішено судом під час його оцінки у взаємозв?язку з іншими доказами в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу по кримінальному провадженню недопустимим є передчасним та з вказаних вище підстав до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86-87, 89, 93, 98, 100, 110, 257-258, 263, 290, 369, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя районного суду ОСОБА_1