Справа №359/7746/17
Провадження №1-кп/359/512/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Лопатково, Таринського району, Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, раніше судимий 12.05.2014 року за вироком Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1. ст.185, ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 969 гривень, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив кримінальне правопорушення.
18.07.2017 року, приблизно о 9 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив повторно, шахрайським шляхом, заволодіти мобільним телефоном належним ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що останній здійснює підприємницьку діяльність щодо ремонту мобільних телефонів та радіотехніки в ТЦ «Вулик» розташованому за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 14-А.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне шахрайське заволодіння майном належним ОСОБА_5 , ОСОБА_4 18.07.2017 року, приблизно о 10:15 год, прибув до ТЦ «Вулик» розташованому за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 14-А, де повідомляючи ОСОБА_5 неправдиві відомості про необхідність здійснення дзвінків з мобільного телефону, та про втрату свого мобільного телефону, користуючись тривалим знайомством з останнім, створивши в ОСОБА_5 впевненість у правдивості своїх намірів, ввів його в оману, після чого ОСОБА_5 добровільно передав ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung В110 Е» з умовою його повернення протягом 40 хвилин.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на повторне шахрайське заволодіння мобільним телефоном належним ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , будучи впевненим у безкарності своїх незаконних дій, переслідуючи корисливий мотив, та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, тримаючи вказаний мобільний телефон марки «Samsung В110 Е» вартістю, (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 12.09.2017 року), - 367 гривень, покинув приміщення ТЦ «Вулик», розпорядившись вказаним мобільним телефоном за власним розсудом, завдавши своїми незаконними діями ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану вище суму.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинені повторно, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2. ст.190 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, окрім допиту обвинуваченого, а саме: допит інших свідків та дослідження інших доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, місця та часу скоєння злочину).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України на майбутнє.
Під час допиту повідомив, що він дійсно перебуваючи за місцем свого проживання, вирішив шахрайським шляхом заволодіти мобільним телефоном належним ОСОБА_5 . Повідомляючи ОСОБА_5 неправдиві відомості про необхідність здійснення дзвінків з мобільного телефону, та про втрату свого мобільного телефону, ввів ОСОБА_5 в оману, після чого ОСОБА_5 добровільно передав йому мобільний телефон з умовою його повернення. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою збагачення, розпорядився вказаним мобільним телефоном за власним розсудом.
Щодо можливості сплати процесуальних витрат, зазначив, що має можливість їх сплатити у повному обсязі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані: за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчиненого повторно.
Таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 суд вважає вірною, оскільки останній має непогашену судимість за скоєння злочину проти власності, за який штраф сплачено лише в 2017 році, про що подано відповідні докази.
В суді здобуто докази тому, що саме ОСОБА_6 вчинив указані кримінальні правопорушення. Тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за указане кримінальне правопорушення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкцій визначених ч.2 ст.190 КК України.
Санкцією ч.2 ст.190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, що вчинений ним злочин є середньої тяжкості.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, про що свідчать відповідні довідки, які містяться в матеріалах справи.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та є особою звільненою з військової служби, та приймав участь в антитерористичній операції на Сході України.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
З урахуванням викладеного вище та особи обвинуваченого, а також відсутності тяжких наслідків від вчинення злочинів, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся. Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речовий доказ, після набрання вироком суду законної сили: мобільний телефон марки «Samsung В110 Е», - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, визначеному КПК України.
Суддя ОСОБА_1