Ухвала
12 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 523/20784/14-к
Провадження № 51-4625 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргупотерпілого ОСОБА_4 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року ОСОБА_7 виправдано за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення злочину.
Ухвалою Апеляційного судуОдеської області від 5 грудня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 та законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 посилаються на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на невідповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону заявники не дотрималися.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, заявники вказують на неповноту та однобічність судового розгляду, не погоджуються з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надають їм власну оцінку, стверджують про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з урахуванням вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, посилаючись на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону (ч. 2 ст. 419 КПК України), заявники не наводять конкретні доводи апеляційної скарги, що залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, тобто не зазначають, які саме доводи апеляційної скарги не були розглянуті апеляційним судом або розглянуті неналежним чином, та не вказують, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з огляду на положення ст. 370 КК України, а також не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
Також, всупереч законодавчим вимогам у поданій скарзі не викладено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставі, передбаченій ст. 438 КПК України, зважаючи на приписи статей 407, 415 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржниками має бути підтверджено, що ними не пропущено цей строк.
Керуючисьст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:
касаційну скаргупотерпілого ОСОБА_4 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 , залишити без руху.
Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особам, які її подали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3