Єдиний унікальний номер справи 185/5941/17
Провадження № 1-кп/185/425/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001715 від 30 червня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, не працюючої, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
29 червня 2016 року приблизно 15:30 годині з боку м. Донецька в напрямку м. Дніпра по вулиці Дніпровська (яка є головною) в місті Павлограда Дніпропетровської області зі швидкістю 60 кілометрів на годину, рухався мопед марки «Viper sport» під керуванням водія ОСОБА_5 та наближався до перехрестя нерівнозначних доріг з другорядною дорогою вул. Івана Сірка (колишня вулиця Котовського), що примикає з правого боку по ходу його руху.

29 червня 2016 року приблизно 15:30 годині водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Dewoo Lanos» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25 лютого 2015 року належить ОСОБА_6 , рухалась з боку вулиці Попова в напрямку вулиці Дніпровська по вулиці Івана Сірка у місті Павлограді Дніпропетровської області в зоні дії дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України «Дати дорогу» наблизилась до перехрестя нерівнозначних доріг з головною дорогою вулиці Дніпровська. Не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, на перехресті нерівнозначних доріг ОСОБА_4 не надала дорогу мопеду марки «Viper sport» під керуванням водія ОСОБА_5 , що наближався до даного перехрещення проїжджих частин зліва, виїхала на головну дорогу вулиці Дніпровська, і почала виконувати маневр повороту вліво.

В ході подальшого зближення зазначених транспортних засобів сталося їх зіткнення передньою частиною керованого нею автомобіля з правою бічною частиною мопеда марки «Viper sport» під керуванням водія ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда марки «Viper sport» ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 12/10.1/41 від 27 червня 2017 року своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушила вимогу п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, в яких вказано:

п. 16.11: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу»: Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до неурегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Дані порушення знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наступними наслідками.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 198 від 11 серпня 2016 року потерпілому ОСОБА_5 були спричинені наступні механічні тілесні ушкодження: забій (забійна рана) з пошкодженням зв`язок правого гомілково-ступневого суглобу. Внутрішньочерепна травма зі струсом головного мозку. Забої (садна, синці) голови, синці верхніх та нижніх кінцівок.

Тілесні ушкодження, зокрема травма правого гомілково-ступневого суглобу з пошкодженням зв`язок за ознакою тривалого розладу здоров`я (тривалого розладу функції суглобу) понад три тижні, тобто більше 21 дня відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнала повністю, щиро кається у скоєному, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просила подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини, вказані в обвинувальному акті.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_4 винна у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінуються за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченої, чи правильно вона розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставину, що кримінальне правопорушення, скоєно з необережності, особу обвинуваченої: раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризуються за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не встановлено.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськраойнного управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 серпня 2008 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої.
Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортним засобом.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення експертизи у сумі 790 грн. 96 коп. на користь держави.

Речові докази: CD-R диск «kaktuz» із записом камери спостереження від 29 червня 2016 року зберігати в матеріалах кримінального провадження,

автомобіль марки «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_1 , який зберігається на площадці тимчасового тримання ТЗ залишити за належністю,

мопед марки «Viper Sport» без д.н., який повернутий власнику залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1