АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/136/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №645/2776/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, який не працює, навчається у Харківському автомобільно-дорожньому технікумі, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 15.03.2015 року приблизно о 17:00 год. під час знаходження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 біля станції метро «імені Маршала Жукова» у м. Харкові у них виник спільний злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 направились в напрямку вул. Танкопія в м. Харкові, де біля будинку № 13/4 побачили раніше незнайому їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на правій руці якої знаходилась шкіряна жіноча сумка чорного кольору з мобільними телефонами «Nоkіа 300», «Nоkіа 1208», гаманцем жіночим, виготовленим зі шкіри червоного кольору, в якому знаходилося 50 гривень, зв`язкою ключів у середині. Реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, діючи умисно, згідно розробленого плану злочинних дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 продовжили рухатись пішки за нею. Знаходячись між першим та другим під`їздом будинку АДРЕСА_2 , наблизившись на відстань витягнутої руки позаду від потерпілої, ОСОБА_10 шляхом ривку намагався зірвати сумку з правого плеча ОСОБА_11 , проте вирвати сумку з рук потерпілої не вдалося. В цей час ОСОБА_9 знаходився з боку від потерпілої на відстані витягнутої руки. З метою запобігання злочинним діям ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 різко повернулась обличчям до обличчя злочинців і почала кричати та смикати сумку на себе. Тоді ОСОБА_9 для подолання фізичного опору потерпілої почав бити її по рукам, а ОСОБА_10 наніс удар кулаком їй в обличчя в область носа, від чого ОСОБА_11 впала на землю, та, як наслідок, потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_10 заволодів вказаною сумкою. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 побігли у напрямку буд. 19/3 по вул. Танкопія в м. Харкові, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 952 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року та закрити кримінальне провадження. Мотивуючи скаргу вказав, що вирок суду є незаконним, судовий розгляд проведено неповно та з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого злочину не доведена. Звертає увагу, що пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.03.2015 року проведено з порушенням закону, а тому отримані за результатами такої слідчої дії дані є недопустимими доказами по справі. На думку апелянта, показання потерпілої є суперечливими та нестабільними, прямих доказів його причетності до вчинення злочину не здобуто. Зазначив, що клопотання захисту, що були спрямовані на встановлення істини по справі, судом необґрунтовано відхилялися.
Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти скарги; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката Фільову, які підтримали скаргу; адвоката ОСОБА_8 , який підтримав скаргу Когута та надав письмові пояснення з викладенням своїх доводів, вказавши на порушення права на захист (том 3, арк. 12-16); перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджені за ч. 2 ст. 186 КК України та їм призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі кожному.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.11.2016 року вказаний вирок стосовно ОСОБА_10 залишено без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи наведені обставини та положення ч. 2 ст. 21 КПК України, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України, апеляційний суд перевіряє оскаржуваний вирок лише в частині засудження ОСОБА_9 .
При цьому, колегія суддів зазначає, що на досудовому слідстві та при розгляді справи в суді першої інстанції захист обвинуваченого ОСОБА_9 здійснював адвокат ОСОБА_13 . Кримінальне провадження перебувало на розгляді районного суду з 01.04.2015 року, вирок ухвалено 22.02.2016 року.
Разом з тим, захисником ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 апеляційному суду надані дані, згідно із якими адвокатська діяльність ОСОБА_13 була зупинена з 08.10.2014 року до 29.01.2016 року (том 3, арк. 33 копія листа голови Ради адвокатів Харківської області від 09.11.2016 року).
Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати.
Згідно з ч. 2 ст. 45 КПК України, захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.
Таким чином, адвокат ОСОБА_13 не міг здійснювати обов`язки захисника обвинуваченого ОСОБА_9 в період зупинення своєї адвокатської діяльності, але фактично зробив це, що є недопустимим з урахуванням зазначених вище вимог закону.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 стаття 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 412 КПК України встановлено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Враховуючи, що 29.07.2015 року ОСОБА_9 було укладено адвокатську угоду з адвокатом ОСОБА_13 на представлення його інтересів в якості захисника у Фрунзенському районному суді м. Харкова, під час розгляду справи в суді Когут угоду з ОСОБА_13 не розривав, не відмовлявся від послуг захисника, колегія суддів вважає, що така позиція обвинуваченого свідчить про необхідність розгляду справи з обов`язковою участю захисника.
Водночас, обов`язок щодо перевірки повноважень захисника кримінальним процесуальним законом покладено на суд, що судом першої інстанції належним чином виконано не було, внаслідок чого при розгляді справи було порушено право обвинуваченого ОСОБА_14 на захист.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку районного суду та направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_14 на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
У зв`язку зі скасуванням судового рішення за процесуальними порушеннями, доводи апеляції ОСОБА_14 щодо необхідності закриття кримінального провадження апеляційним судом не розглядаються, згідно з ч. 2 ст. 415 КПК України оцінка таким доводам не дається, але вони можуть бути враховані судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути наведені в даній ухвалі порушення Закону, провести повний та всебічний розгляд справи із додержанням права обвинуваченого на захист, за результатами якого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року в частині засудження ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, виділивши матеріали справи в цій частині в окреме провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Судді: