Тальнівський районний суд Черкаської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
Єдиний унікальний номер: 704/1599/17
Номер провадження: 1-кс/704/57/18
Слідчий Тальнівського ВП Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Тальнівського району звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. На підставу своїх вимог посилається на те, що 26.12.2017 до Тальнівського ВП Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що поблизу с. Чеснопіль Тальнівського району ним була виявлена невідома особа, яка займалась незаконним виловом риби за допомогою рибальських сіток. Під час огляду місця події 26.12.2017 на березі річки «Синюха» в с. Чеснопіль Тальнівського району Черкаської області було виявлено та вилучено засоби промислу алюмінієвий човен, знаряддя промислу рибальську сітку та набуту в результаті вчинення кримінального правопорушення рибу. Слідчий, посилаючись на вищевикладене, просить накласти арешт на засіб промислу - алюмінієвий човен та знаряддя промислу рибальську сітку та визначити місце зберігання на території Тальнівського ВП Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.
Слідчий та прокурор до судового засіданні не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора; неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, дійшла висновку про те, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 131 КПК України арешт майна є видом заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Крім того, в клопотанні не наведено конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана особою внаслідок даного кримінального правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення її правової позиції, оскільки прокурор та слідчий не довели необхідність застосування арешту майна, про який просили в клопотанні, тому приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 132, 170, 171, 172 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1