Справа № 504/3687/17
Провадження № 1-кс/504/712/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 смт. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника- ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4, клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001218 від 10.08.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі вищевказаним клопотанням.

ОСОБА_3 , посилаючись на неправомірну, тривалу, грубу бездіяльність органу досудового розслідування, виходячи зі змісту ч.6 ст. 28 КПК України, просив слідчого суддю встановити процесуальний строк проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001218 від 10.08.2015 року тридцять днів з часу винесення ухвали слідчого судді, і у цей же строк прийняти рішення про завершення досудового розслідування даного кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник доводи клопотання підтримав в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, послався що процесуальні строки завершення досудового розслідування діючими положеннями КПК України не визначені, слідчий є самостійною процесуальною особою, слідчим вчинені певні, передбачені процесом дії, однак підстав для завершення даного кримінального провадження не має.

Уважно вивчивши доводи клопотання, вислухавши пояснення заявника, доводи прокурора, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження № 0001218 від 10.08.2015 року, матеріали наглядового провадження, слідчий суддя дійшов до наступного:

10.08.2015 року до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчим у серпні 2015 року проведено огляд місця події, допитаний потерпілий, свідок, отримано результати трасологічної експертизи, отримано дозволи на тимчасовий доступ до речей і документів.

Строки проведення досудового розслідування встановлені ст. 219 КПК України та залежать від часу пред`явлення особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
На час розгляду клопотання досудове розслідування триває, підозру жодній особі не пред`явлено.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що головним обов`язком слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Ст. 113 КПК України зазначає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Закріплення у ч.6 ст. 28 КПК України права підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК, втілює міжнародно- правовий стандарт, на необхідність якого неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини.
Більш цього, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980 р.); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968 р., «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 р., «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 р.). «Обвинувачення» для цілей ч. 1 ст. 6 КЗПЛ можна визначити як офіційне повідомлення компетентною владою особи, що є підстави стверджувати про вчинення нею кримінального злочину.
Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".
У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 у справі "Вітрук проти України" зазначено, що "в кримінальних справах "розумний строк", передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було "пред`явлено обвинувачення", тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце "суттєве погіршення становища [підозрюваного]", чи ні. Щодо закінчення "відповідного строку", то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine)".
Викладені вище обставини свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у розумні строки, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатньо вагомих аргументів.
В той же час, приймаючи до уваги тривалий строк досудового розслідування, слідчий суддя вважає можливим встановити розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженню № 0001218, встановивши строк в два місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення, оскільки запропонований заявником строк у один місяць, на думку слідчого судді, є замалим у даному конкретному випадку.
Що стосується доводів надання слідчим суддею конкретних вказівок слідчому щодо вчинення тієї чи іншої процесуальної дії, слідчий суддя виходить з того, що суд не наділений такими процесуальними повноваження, тому ці доводи клопотання слідчий суддя має відхилити.
Доводи зазначення слідчому про необхідність вирішити питання пред`явлення обвинувачення конкретній особі, слідчий суддя звертає увагу заявника, що певний строк повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину процесуальним законом не визначений.
Така слідча дія має бути здійснена лише після виявлення та отримання доказів, якими така підозра обґрунтовується.
Вимога про пред`явлення обвинувачення залежатиме від пред`явлення підозри конкретній особі.
Тому в цій частині клопотання також відхиляється слідчим суддею.
Доводи прокурора щодо вжиття слідчим дієвих заходів досудового розслідування не можуть бути визнані судом достатніми для відхилення доводів клопотання заявника в розумінні завдання оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленого у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Доводи прокурора, що обов`язок доказування належить наряду зі слідчим і потерпілому є помилковими, оскільки пунктом 3 частини 1 ст. 56 КПК України встановлено право потерпілого подавати докази саме органу досудового розслідування, якому належить обов`язок вирішення питання приєднання тих чи інших матеріалів до кримінального провадження.
В розумінні ст.. 92 КПК України потерпілий є суб`єктом доказування у випадках підтримання обвинувачення у суді, і полягає лише у дослідженні наявних доказів, а також обстоюванні своєї позиції перед судом. Крім того, потерпілому належить в певних випадках тягар доказування, а не обов`язок.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 113, 114 КПК України, слідчий судя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженні №0001218 від 10.08.2015 року задовольнити частково.
Встановити строк в два місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженню № 0001218 від 10.08.2015 року .
У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Матеріали кримінального провадження № 0001218 від 10.08.2015 року негайно повернути СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, а матеріали прокурорського контролю (реагування) щодо досудового розслідування кримінального провадження № 0001218 від 10.08.2015 року, негайно повернути до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1