Справа № 308/9223/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000050 - слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_2 , погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні № 0000050 - слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області старший радник юстиції ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000050 від 22.03.2016 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , будучи помічником на громадських засадах народного депутата України ОСОБА_4 , використовуючи корупційні зв`язки, у травні 2017 року отримав неправомірну вигоду в розмірі понад 150 тис. грн. від ОСОБА_5 , за сприяння у вирішенні питань щодо підготовки та надання депутатських запитів та скарг від імені народного депутата ОСОБА_6 на адреси правоохоронних органів в інтересах гр. ОСОБА_5 з метою створення впливу, тиску на органи слідства та уникнення кримінальної відповідальності останнім, в підтвердження чого є наявні матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Таким чином, на даний час встановлені достатні обставини, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.
14.09.2017 року під час обшуку автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» д.н.з. Литовської Республіки НОМЕР_1 , який був увезений на територію України 21.05.2017 року ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_5 , тимчасово вилучено наступні речі: пластикова банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_2 ; пластикова банківська картка «Укрсиббанку» № НОМЕР_3 ; пластикова банківська картка «Унікредитбанку» № НОМЕР_4 ; пластикова банківська картка «Унікредиткард» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_6 ; СІМ-картка № НОМЕР_7 ; Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_8 ; мобільний телефон «Blackview ІР-68» ІМЕІ НОМЕР_9 ; Мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_10 ; Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_11 ; мобільний телефон «NOKIA-6303сі»; Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_12 ; мобільний телефон «LENOVO» ІМЕІ НОМЕР_13 ; кругла печатка приватного підприємця ОСОБА_5 № НОМЕР_14 ; флеш-накопичувач № е564174805/эд33193; грошові кошти в сумі 19849 гривень; грошові кошти в сумі 13000 угорських форинтів; грошові кошти в сумі 61 румунська лея.

Слідчий вказує, що вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч. 1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

Виявлені та вилучені грошові кошти у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягають арешту з підстав передбаченої санкцією ч.4 ст.368 КК України конфіскації майна, як виду покарання, з метою забезпечення можливості виконання такої конфіскації, призначеної судом у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

Пластикові банківські картки, використовувались для одержання грошових коштів та давання неправомірної вигоди з використанням електронних систем грошових платежів, а також проведення розрахунків за поставки вугілля суб`єктам господарювання, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Мобільні телефони з СІМ-картками, вилучені у підозрюваного ОСОБА_5 , містять у собі відомості щодо його контактів з ОСОБА_3 та особами, що можуть бути причетними до вчинення злочину, які у сукупності з іншими доказами мають доказове значення.

Флеш-накопичувачі, використовувались для зберігання інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Вказані матеріальні об`єкти та документи мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження,.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначене, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку від 14.09.2017, а саме: пластикова банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_2 ; пластикова банківська картка «Укрсиббанку» № НОМЕР_3 ; пластикова банківська картка «Унікредитбанку» № НОМЕР_4 ; пластикова банківська картка «Унікредиткард» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_6 ; СІМ-картка № НОМЕР_7 ; Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_8 ; мобільний телефон «Blackview ІР-68» ІМЕІ НОМЕР_9 ; Мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_10 ; Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_11 ; мобільний телефон «NOKIA-6303сі»; Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_12 ; мобільний телефон «LENOVO» ІМЕІ НОМЕР_13 ; кругла печатка приватного підприємця ОСОБА_5 № НОМЕР_14 ; флеш-накопичувач № е564174805/эд33193; грошові кошти в сумі 19849 гривень; грошові кошти в сумі 13000 угорських форинтів; грошові кошти в сумі 61 румунська лея.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

З досліджених слідчим суддею клопотання та доданих до нього документів встановлено, що всупереч частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено: 1) підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням по кримінальному провадженню №0000050.

Проте, до клопотання не надано відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000050 (долучений витяг не підписаний), тобто не надано даних на підтвердження процесуального статусу слідчого у вказаному кримінальному провадженні та підтвердження повноважень на здійснення процесуального керівництва в даному кримінальному провадженні прокурора.

Крім того, зміст клопотання містить розбіжності щодо особи, яка звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням, зокрема у вступній частині клопотання суб`єктом звернення зазначено - слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області старший радник юстиції ОСОБА_8 , а підписує клопотання - слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області старший радник юстиції ОСОБА_2 .

До клопотання слідчим не додано належних доказів, якими він обґрунтовує доводи клопотання. Не надано належного обґрунтування, що вказані у клопотанні речі, документи та грошові кошти, на які слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та мають значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000050 зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані. У клопотанні слідчим не вказано відомостей (індивідуальна або родова характеристика) про грошові кошти, що належить арештувати, зокрема номінали купюр (серії бланку), кількість купюр.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000050 - слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_2 про арешт майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1