АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/6590/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1476/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 639/6590/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_8 за ст.198 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 листопада 2016 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 листопада 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного втримання, тобто з 15.07.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 у строк відбування покарання за цим роком зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.07.2016р. по 04.11.2016 р. включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Процесуальні витрати в розмірі 440 грн. 50 коп. за проведення товарознавчих експертиз стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави. Вирішено долю речових доказів.

Цим вироком засуджено також ОСОБА_8 , щодо якого апеляційні скарги не надходили.

З вироком щодо ОСОБА_7 не погодилися прокурор у кримінальному провадженні, який просив скасувати вирок і призначити більш суворе покарання в виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, але ще до початку апеляційного розгляду прокурор відкликав апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, яку неодноразову уточнював та доповнював. На момент апеляційного перегляду вироку просить вирок змінити та застосувати до його покарання вимоги ст.75 КК України або застосувати амністію, звільнивши його з-під варти.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваним вироком суду було встановлено, що 15 липня 2016 р. о 12.00 год. ОСОБА_7 знаходячись у Григоровському борі, поблизу в будинку № 5 по вул. Цюрюпи в м. Харкові, разом із своїм знайомим ОСОБА_8 , побачив раніше йому не знайому ОСОБА_9 , яка йшла поперед нього, з метою грабежу наказав ОСОБА_10 , якому нічого не було відомо про його злочинний намір, щоб той залишився на дорозі, направився в бік ОСОБА_9 , наздогнав її, застосував насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, неочікувано для неї схопив ОСОБА_9 правою рукою за шию та повалив на землю, після чого заволодів належним їй золотими ланцюжком вартістю 6230 грн. та ладанкою вартістю 973 грн.

Того ж дня, 15 липня 2016 р. о 12.00 год., ОСОБА_8 перебуваючи в районі станції «Липова роща» по вул. Кібальчича в м. Харкові, отримав від ОСОБА_7 зазначені вище золотий ланцюжок та ладанку, які той попросив продати. Достовірно знаючи, що цими ювелірними виробами ОСОБА_7 заволодів злочинним шляхом в результаті грабежу, ОСОБА_8 дав свою згоду на збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, і того ж дня направився маршрутним таксі до м. Люботина Харківської області, де зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_11 , з якою пройшов до ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: Харківська область Харківський район м. Люботин, пл. Комсомольська 1, де приблизно о 14.15 год. ОСОБА_11 на прохання ОСОБА_8 , який нічого їй не повідомив про те, що ювелірні вироби були одержані злочинним шляхом, здала під заставу до зазначеного ломбарду вкрадені у ОСОБА_12 за що отримала гроші в сумі 4800 грн. Вказану суму вона передала ОСОБА_8 , а той розпорядився грошима на власний розсуд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно й об`єктивно дослідив обставини події, усім доказам, що є в кримінальному провадженні і були досліджені в судовому засіданні, дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку щодо повної доведеності винуватості обвинуваченого в грабежі.

Його дії суд правильно кваліфікував за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції достатньою мірою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, судом ураховано, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, є не судимим, обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку, що його виправлення, попередження нових злочинів не можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для його скасування або зміни немає.

Судом також правильно було застосовано вимоги ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-УІІІ, згідно яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-УІІІ у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Разом з тим, Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування здійснюється день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При цьому, колегія суддів виходить з вимог ст.5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зараховує решту попереднього ув`язнення до 20 червня 2017 року.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без змін.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 5 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали
Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15