Справа № 491/728/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження : прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з відмовою судом в затвердженні угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості відсутня необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення та просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України.
Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні відмовилась від захисника в його присутності та просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України.
Вислухавши думки сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Разом з цим, чинний КПК України, зокрема ст. 17, 20, 21, 22 КПК України та міжнародні стандарти у галузі судочинства, вказують на неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий розгляд.
Так, відповідно до частини 2 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статі 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У підготовчому судовому засідання було встановлено, що обвинувальний вирок відносно інших осіб, особа 1 та особа 2 яких зазначено в обвинувальному акті, щодо ОСОБА_4 , як співучасників вчинених злочинів - відсутній, а досудове розслідування відносно них триває.
З урахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду, зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_4 вказує на співучасть особи 1 та особи 2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366 КК України, є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про винуватість вказаних осіб у вчиненні зазначеного злочину у співучасті з ОСОБА_4 .
Викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 обставини, які стосуються інших осіб, не можуть вважатися встановленими щодо цих осіб і потребують окремого дослідження при розгляді справи відносно останніх.
На думку суду, зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншими, крім обвинуваченої особами, які фактично на даний час тільки підозрюються у вчиненні злочинів у співучасті з ОСОБА_4 , не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст. 2, 7 КПК України завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.
З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст.17 КПК України, у яких реалізується положення ст.129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.
Системний аналіз зазначених норм Основного Закону України та КПК України, а також правова позиція Верховного Суду України в Постанові ВСУ від 03 березня 2016 року у справі №5-347 кс15, вказують на те, що обставини скоєння кримінального правопорушення іншого співучасника має бути доведено в іншому кримінальному проваджені.
Суд першої інстанції наведені вище вимоги закону враховує та приймає до уваги, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства та порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Крім того судом встановлено, що в обвинувальному акті у зазначеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення зазначено про те, що обвинувачена ОСОБА_4 : «.. вчинила за попередньою змовою групою осіб, повторно, складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей,- службове підроблення, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України», що є неприпустимим, оскільки винуватість обвинуваченої не доведена та не встановлена обвинувальним вироком, що порушує принцип презумпції невинуватості, п.2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, в частині порушення принципу презумпції невинуватості, статті 62 Конституції України, статті 17 КПК України.
Наведені порушення свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст.17, 21, 22, ст.291 КПК України, визнається судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст.314, 369-372, 376 КПК України, суд -
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ананьївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя: ОСОБА_5