АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, обвинуваченої ОСОБА_9 та доповненнями до неї, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Качаново, Гадяцького району, Полтавської області, громадянку України, з середньою освітою, розлучену, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 2287,76 грн.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду, ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за те, що вона приблизно о 16.00 годині, 15 серпня 2016 року, знаходячись за місцем свого мешкання, в квартирі АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, у ході сварки виниклої на ґрунті особистих неприязних стосунків, з співмешканцем ОСОБА_11 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне спричиненні смерті іншій людині, схопила зі столу кухонний ніж, та умисно завдала ОСОБА_11 один удар в область спини, чим заподіяла останньому тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч, з ушкодженням лівої легені, серця, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що призвело до смерті потерпілого.

В апеляційних скаргах та доповненнях:

- прокурор не погоджуючись з вироком суду просить його скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців років.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на те, що обвинувачена у стані алкогольного сп`яніння вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що спричинило смерть людині. Вважає, що пом`якшуюча обставина сприяння розкриттю злочину, не дає підстав для призначення покарання у мінімальній межі санкції даної статті.

- обвинувачена ОСОБА_9 просить вирок скасувати та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, із-за неправильності, на її думку, висновків суду, неповноти слідства, суттєвих порушень КПК України. Крім того, вважає, що її було засуджено не за тією статтею, адже наміру вбивати ОСОБА_11 не мала, діяла перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання. Зазначає, що потерпілий погрожував її вбити, тримав в руках гумову дубинку, якою неодноразово бив її раніше, та вона нанесла удар ножем в спину під впливом страху, що він її знову може побити. Зазначає, що після вчинення злочину її не було доставлено на місце злочину, де за участю понятих та за її участю повинен був бути складений протокол осмотру та повинні були бути вилучені знаряддя злочину ніж та резинова дубинка, однак її було вилучено лише 23.08.2016 року під час слідчого експерименту. Вважає, що було порушено її право на захист, оскільки захисника було надано тільки після складання протоколу про зізнання. Вказує, що в неї не було можливості покинути приміщення будинку, оскільки її не випускали працівники поліції. Вважає, що викладені у вироку факти та обставини суперечать фактам, наявним в журналі судового засідання та на диску. На її думку свідчення сина вбитого ОСОБА_12 є неправдивими, бо той 15.08.2016 року при наданні пояснень нічого не казав про наявність резинової дубинки, а після того як вона надала покази, в яких зазначила, що ОСОБА_11 неодноразово бив її дубинкою, останній змінив покази та зазначив, що вона нападала на його батька з ножем, а він відбивався дубинкою. Вважає, що ОСОБА_12 не мав права давати покази, оскільки з дитинства перебуває на обліку у лікаря психіатра. Вважає, що ОСОБА_11 помер через те, що йому несвоєчасно було надано медичну допомогу, Крім того, в нього була ішемічна хвороба серця. Вважає, що не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_13 , яка зазначила, що перебуваючи в гостях в 2013 році була свідком того як ОСОБА_11 накинувся на ОСОБА_9 з резиновою дубинкою та намагався побити її, але ці покази в журналі судового засідання відсутні, а також відсутні покази щодо стану ОСОБА_12 .. Вважає, що з приводу побиття неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Перебувала 3 місяці в лікарні з ожогами, які їй спричинив ОСОБА_11 ..

Також вважає призначене покарання занадто суворим.

-захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 в апеляційній скарзі та доповнення до неї, просить вирок змінити, помякшити покарання в частині призначеного покарання, застосувати щодо ОСОБА_9 ст.ст.69,75,76 КК України.

-Посилається, що ОСОБА_9 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, повністю визнала вину, щиро розкаялась, попросила вибачення у ОСОБА_14 , пояснила що не хотіла нікого вбивати, а нанесла удар ножем з метою захисту. Вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка просила апеляційні скарги залишити без задоволення, захисника та обвинувачену, які підтримали свої апеляційні скарги, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, та в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю розглянутих та належно проаналізованих в судовому засіданні доказів, та є правильними.

Колегія суддів вважає за необхідне насамперед зазначити, що згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог Закону доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

? Перевіркою матеріалів даного провадження встановлено, що суд належним чином виконав вимоги ст.91 КПК України,

Сумніватися в правильності встановлення судом обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку, та в доведеності вини ОСОБА_9 , у колегії суддів, підстав немає.

Доводи обвинуваченої про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про недоведеність її вини у скоєнні навмисного вбивства потерпілого спростовані:

- поясненнями представника потерпілого ОСОБА_14 , про те, що ОСОБА_11 був її батьком, який з 2009 року зійшовся зі ОСОБА_9 ,але вони разом пропивали гроші, часто сварилися та билися, кричали на її брата ОСОБА_15 . Іноді через вживання алкогольних напоїв, батько виганяв ОСОБА_9 із квартири. Її брат часто говорив їй, що ОСОБА_9 казала йому, що вб`є його батька. Приблизно о 17.00 год. 15.08.2016 року їй зателефонували працівники поліції, які повідомили, що її батьку ОСОБА_11 спричинене смертельне ножове поранення. Потім її брат ОСОБА_15 розповів, що 15.08.2016 року батько та ОСОБА_9 сварились, потім він пішов на вулицю, а коли повертався додому, то на східцях зустрів ОСОБА_9 , яка сказала йому, щоб він не йшов додому, що вона щось зробила, прохала його не підніматись та до квартири не заходити. Але він зайшов до помешкання, де побачив батька з ножем в спині. Вона також пояснила, що їй невідомо про те, що ОСОБА_9 раніше перебувала в лікарні через те, що батько начебто облив її кип`ятком, а також її нічого не відомо з приводу тілесних ушкоджень начебто спричинених її батьком. Обвинувачену ОСОБА_9 вона знає приблизно з 2009-2010 років, підстав її обмовляти в неї немає.

- поясненнями свідка ОСОБА_12 про те, що 15.08.2016 року його батько ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої та сварились, тому після 14 години він пішов гуляти в двір, а коли повертався, на східцях в під`їзді зустрів ОСОБА_9 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння і йому сказала, щоб він додому не ходив, вона щось зробила погане, прохала його не підніматись та до квартири не ходити. Але він її не послухався і відразу піднявся в квартиру, де побачив батька, який лежав на ліжку боком, та в його спині був ніж. Він також поясняв, що батько не ображав його, а ОСОБА_9 напроти могла його вдарити, ображала, докоряла йому грошима та погрожувала.

Отже, з пояснень даних свідків слідкує, що ще до дня вбивства потерпілого, ОСОБА_9 виказувала наміри вбити ОСОБА_11 , між ними часто виникали конфлікти, вона докоряла йому грошима та погрожувала. 15.08.2016 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої, сварились, а потім вона навмисно вдарила його ножем в спину, та щоб скрити цей факт прохала сина потерпілого не заходити додому.

Протоколом слідчого експерименту від 23 серпня 2016 року за участю ОСОБА_9 також встановлено, що на місці скоєння злочину вона розповіла про обставини виниклого конфлікту з ОСОБА_11 та вказала, що коли побачила, як останній пішов до ліжка, щоб взяти під матрацом гумову дубинку, то вона штовхнула його в спину. Від цього ОСОБА_11 впав на ліжко обличчям вниз, а вона побачивши ніж, який лежав на тумбочці, схопила його й нанесла один удар в спину потерпілого. При цьому вона надавала пояснення добровільно, та не заявляла, що скоїла вбивство, знаходячись у стані хвилювання.

Пояснення даних свідків, як видно з матеріалів справи, є послідовними, узгоджуються між собою, як в цілому так і в деталях, а також з іншими доказами по справі, а також з вказаним протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченої, а тому підстав для сумніву в правдивості пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , колегія суддів не вбачає.

Вину обвинуваченої у скоєному також доведено:речовими доказами - посмертною дактилокарткою ОСОБА_11 , ножем, мікрочастками на темній дактилоплівці, 5 слідами пальців рук ( том 1 а.с.95-101), марлевим тампоном з речовиною бурого кольору, частинами тканин з матрацу, змивами обох рук та зразками крові ОСОБА_9 , зрізами нігтьових пластин ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , парою капців ОСОБА_9 , нічною сорочкою ОСОБА_9 , халатом ОСОБА_9 .

Лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 №1524 від 18.08.2016 року встановлено, що причиною смерті потерпілого стала гостра крововтрата, відкрита рана задньої стінки грудної клітини, сліпе проникаюче колото-різане поранення грудної клітини.

Згідно медичної довідки ОСОБА_11 15.08.2016 року був доставлений до КЗ Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16 з діагнозом: проникаюче ножове колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, наскрізного поранення лівої легені, лівого передсердя, лівого шлуночка, гемоторакс зліва, міокард серця, геморагічний шок 3-4 ступеня. Сторонній предмет (ніж) знаходився в грудній клітині зліва. Під час ушивання серця, наступила зупинка серцевої діяльності, в 16.50 констатована біологічна смерть( том 1 а.с.9-10).

Вину ОСОБА_9 у скоєнні навмисного вбивства також доведено: протоколом огляду ножа від 15.08.2016 року, який був вилучений з туловища ОСОБА_11 , та який складається із рукоятки довжиною 120 мм з металу сірого кольору та клинка довжиною 320 мм. На клинку з одного боку мається лезо, по всій площі ножу виявлені сліди речовини бурого кольору; Протоколом огляду від 15.08.2016 року з фототаблицею встановлено, що місцем скоєння злочину була квартира АДРЕСА_3 , де під час огляду було виявлено та вилучено 5 слідів пальців рук та частина тканини ліжка зі слідами речовини бурого кольору.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої, що огляд місця події проведено неналежним чином, є безпідставним, остільки, як видно з матеріалів справи суттєвих порушень вимог закону в ході досудового слідства, - не встановлено.

При експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч по лопатковій лінії, у 8-му міжреберному проміжку, раньовий канал якого проходить через міжреберні м`язи 8-го міжребер`я, перієнтальну плевру, проникає у ліву плевральну порожнину, пронизує нижню долю лівої легені, серцеву сорочку, ліве передсердя та лівий шлуночок, де закінчується. Раньовий канал направлений ззаду-наперед, зверху-вниз, зліва-направо. Загальна довжина раньового каналу складає близько 12 см. Всі тілесні ушкодження, виявлені при експертизі трупа прижиттєві.

Висновком судово-медичного експерта №1524-е від 20.09.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч, з ушкодженням лівої легені, серця, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа, додаткових методів дослідження, наданої медичної документації. Проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч знаходиться в прямому-причинному зв`язку з настанням смерті. Дане ушкодження виникло незадовго до настання смерті, є тяжким тілесним ушкодженням, згідно даних судово-медико-криміналістичних досліджень заподіяне предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була від ножа, шириною не більше 24 мм. Висновком експерта №1524/433-Е від 26.09.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала о 16.50 год. 15.08.2016 року.

Тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітини, в проекції нижньої та середньої третин грудини, крововиливу у товщі м`язів передньої поверхні грудної клітини, крововиливу у товщі жирової клітковини переднього середостіння, не виключено, що могли утворитися при падінні потерпілого з висоти власного зросту без наданого прискорення.

Судово-імунологічними дослідженнями, судово- цитологічними експертизами крові трупа встановлена групова приналежність крові потерпілому ОСОБА_11 , яка також виявлена на ліжку у вказаній квартирі. Не заперечувала дані обставини і сама ОСОБА_9 ..

Колегія суддів повністю погоджується з даними висновками експертів, які є науково обгрунтованими, та повністю узгоджується з сукупністю інших доказів, наведених у вироку. Вказаними висновками експертів, наряду з сукупністю інших доказів, наведених у вироку, в достатній, та повній мірі встановлено доведеність вини обвинуваченої у скоєному навмисному вбивстві.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_11 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2,67 проміле, що по відношенню до живих осіб може відповідати тяжкому алкогольному сп`янінню. Також висновком щодо результатів медичного огляду встановлено наявність алкогольного сп`яніння і у ОСОБА_9 .

Отже, вказаними поясненнями, документами та заключеннями встановлено, що ОСОБА_11 було спричинено навмисне проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч ножем, який був вилучений з тулубу потерпілого лікарями. Раньовий канал направлений ззаду-наперед, зверху-вниз, зліва-направо, його довжина складає близько 12 см, і він проходить через міжреберні м`язи 8-го міжребер`я, перієнтальну плевру, проникає у ліву плевральну порожнину, пронизує нижню долю лівої легені, серцеву сорочку, ліве передсердя та лівий шлуночок. Характер вказаного поранення, його направленість та глибина свідчать про умисне заподіяння ушкодження.

Не знайши свого підтвердження і доводи ОСОБА_9 , що смерть потерпілого наступила не від її дій, а внаслідок неправомірних дій лікарів, остільки судом на підставі належно проаналізованих доказів обгрунтовано встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч, з ушкодженням лівої легені, серця, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа, додаткових методів дослідження, наданої медичної документації. Проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини ліворуч знаходиться в прямому-причинному зв`язку з настанням смерті. Дане ушкодження виникло незадовго, приблизно 0 16 годині 15.08.2016 року до настання смерті, остільки після його спричинення невдовзі прибула карета швидкої допомоги, яка доставила його до лікарні. Де як видно з медичних документів, лікарями відразу, оперативно були вжиті необхідні медичні заходи для того, що б врятувати потерпілого. Але враховуючи тяжкий характер ножового поранення в легені, та безпосередньо в серце потерпілого, фактично унеможливило врятування життя потерпілого, а не дії лікарів. Смерть ОСОБА_11 настала о 16.50 год. 15.08.2016 року, під час ушивання раневого каналу серця. З наявних медичних документів видно, що оперативне втручання було життєво необхідним. Підстав для сумніву в правильності оперативного втручання та професійності лікарів, перевіркою матеріалів провадження, колегією суддів, не встановлено.

Висновком судово-психіатричної експертизи №197 від 16.08.2016 року встановлено, що ОСОБА_9 в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованого їй злочину, хронічними психічними захворюваннями, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом, не страждала й в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом під час інкримінованого їй діяння, вона могла віддавати звіт своїм діям (бездіяльності) та керувати ними.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_9 з приводу недоведенності вини, її стверджень що це був нещасний випадок, та що вона знаходилась у стані сильного хвилювання, остільки вони суперечать сукупності зібраних доказів, наведених у вироку. які є належними, допустимими, а позиція обвинуваченої з цього приводу є такою, що має на меті уникнення нею кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин, та намаганням перекласти свою вину на лікарів.

Доводи ОСОБА_9 про неповноту судового слідства, колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими, що суперечать наявним матеріалам та є безпідставними. Із матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання видно, що впродовж судового засідання були допитані потерпіла, свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини скоєного та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченої. Судом вжиті всі заходи, для встановлення істини в даній справі. Судове слідство проведено відповідно до вимог КПК України, в ході якого було ретельно перевірено всі доводи обвинуваченої, адвоката, в тому числі і ті, які є аналогічними по суті, що наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої. Відповідним доводам обвинуваченої у вироку надано обгрунтовану оцінку.

Суд належно дослідив та оголосив у судовому засіданні і документи, що мають значення для справи. В достатній кількості були відкриті та досліджені докази, які ретельно перевірені, а ствердження обвинуваченої з цього приводу є також безпідставними.

Ствердження Смолки про істотні порушення вимог КПК є надуманими, оскільки суттєвих вимог закону, які б слугували підставою для зміни або скасування вироку не встановлено. При цьому не відповідає дійсності і довід в апеляційній скарзі обвинуваченої про порушення права на захист, остільки перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_9 процесуальні права на захист було забезпечено належним чином, в повній мірі, як в ході досудового слідства, так і в суді 1 інстанції.

Ствердження обвинуваченої в апеляційному суді, що вона нанесла удар ножем потерпілому в спину із-за того, що він погрожував її вбити, не відповідають дійсності та є надуманими, остільки в ході слідчого експерименту та в суді 1 інстанції вона таких пояснень не надавала, а також її ствердження з цього приводу суперечать послідовним поясненням представника потерпілого ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_12 , а також іншим доказам наведеним у вироку. Таку позицію обвинуваченої колегія суддів вважає намаганням перекласти свою провину на потерпілого.

Посилання обвинуваченої на те, що вирок побудований на припущеннях, також не відповідає дійсності. Вказаний вирок, як видно з його змісту, є належно обґрунтованим, вмотивованим та законним. Ствердження апелянта, що суд у вироку не оцінив належно докази, також не відповідають дійсності, остільки як видно з вироку, в ньому належним чином надано оцінку всім доводам та позиції обвинуваченої. Також суд вірно послався на покази свідка ОСОБА_12 , допитаного відповідно до вимог КПК України. Його покази не суперечать встановленим судом обставинам скоєння ОСОБА_9 як це викладено у вироку. Суд переконливо надав оцінку зібраним доказам та обґрунтовано прийшов до висновку, що саме ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, у ході сварки виниклої на ґрунті особистих неприязних стосунків, з співмешканцем ОСОБА_11 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне спричиненні йому смерті. усвідомлено, навмисно скоїла вбивство потерпілого.

Не впливає на правильність висновків суду і посилання обвинуваченої на те, що судом не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_13 , яка зазначала, що перебуваючи в гостях в 2013 році була свідком того як ОСОБА_11 накинувся на ОСОБА_9 з резиновою дубинкою та намагався побити її, адже вказане було задовго до даної події, та враховуючи те, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 періодично, за поясненнями допитаних свідків, виникали суперечки, конфлікти на побутовому грунті, як правило пов`язані зі зловживаннями з обох сторін спиртними напоями.

Ствердження обвинуваченої про неодноразовість звернень до правоохоронних органів з приводу побиття ОСОБА_11 , та інших дій, також не знайшли свого підтвердження в ході перевірки матеріалів справи.

Отже, сумніватися у правильності встановлення судом обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку, та в повній доведеності вини обвинуваченої, у колегії суддів, підстав немає. Суд вірно кваліфікував скоєне обвинуваченою за ч. 1 ст. 115 КК України, а тому доводи обвинуваченої про необхідність перекваліфікації її дій на менш тяжкий злочин, задоволенню не підлягають, остільки для цього немає об`єктивних підстав.

Колегією суддів перевірені і доводи прокурора, захисника, обвинуваченої про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченої, та вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання , суд обгрунтовано визнав скоєння нею злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Як видно з поданих апеляцій та доповнень до них, що стосуються обгрунтованності призначення покарання, то про ці обставини, дані про особу обвинуваченої та інші обставини, було відомо суду 1 інстанції, та вони враховані при постановленні даного вироку, та по суті є аналогічними в апеляційних скаргах.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, - 8 років позбавлення волі, яке є близьким до мінімального розміру, вказаному в санкції даної статті.

За своїм видом та розміром, саме таке покарання, на думку колегії суддів. є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення нею нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, - право кожного громадянина на життя охороняється законом.

Також згідно ст. 3, ст. 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Тому підстав для пом`якшення покарання, чи призначення обвинуваченій більш суворого покарання, колегія суддів не знаходить.

Вимоги ОСОБА_9 про необхідність зарахування їй одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21 червня 2017 року по 09 січня 2018 року не підлягають задоволенню, оскільки лише до 20 червня 2016 року діяли вимоги Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання період з 07.04.2017 року по 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Таким чином, вирок суду є законним, а тому будь-яких підстав для задоволення вимог вказаних апеляційних скарг, не має.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, обвинуваченої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в її інтересах залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 07 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційній інстанції шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4