Справа № 171/159/18
В И Р О К
іменем України
05 лютого 2018 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000005 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верди Нижньо-Сірогозьського району Херсонської області, громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, що проживає в АДРЕСА_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 15.12.2017 року, приблизно о 15 годині, знаходячись біля будинку, який розташований в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , побачив металеву хвіртку, встановлену при вході на територію домоволодіння за вищевказаною адресою. У вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу підійшов до металевої хвіртки, підняв її та зняв з петель, після цього викрав металеву хвіртку, вартістю 755 гривень 01 коп., яка належить ОСОБА_6 , чим завдав останній матеріальної шкоди на вищевказану суму. Після цього ОСОБА_4 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Крім того, повторно ОСОБА_4 20.12.2017 року, приблизно о 16 годині, знаходячись біля будинку, який розташований в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , побачив металеві ворота встановлені при вході на територію домоволодіння, за вищевказаною адресою. У вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу підійшов до металевих воріт, підняв їх та зняв з петель, після цього викрав металеві ворота, вартістю 1510 гривень 02 коп., які належать ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальної шкоди на вищевказану суму. Після цього ОСОБА_4 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вищевказаних злочинів визнав повністю, від надання пояснень відмовився, з обставинами вчинення злочинів, зазначених в обвинувальному акті, погодився.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує його вік, сімейний та матеріальний стан, позитивну характеристику за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, суд також враховує конкретні обставини скоєних ним злочинів та його відношення до цього, щире каяття обвинуваченого, також враховує, що вчинені обвинуваченим злочини згідно із ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді позбавлення волі із застосуванням правил призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України, але не на максимальний строк, із застосуванням ст.75 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний обвинуваченому, суд вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Речовий доказ по справі металеві ворота, повернуті потерпілій ОСОБА_5 , залишити власнику.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати потерпілій.

Суддя: