Дата документу Справа № 314/1761/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1271/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/1761/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 травня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Василівка Запорізької області, який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)»,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений, не погодившись із прийнятим щодо нього судовим рішенням, просив його переглянути, застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він з моменту прибуття до виправної колонії працював.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що вироком Василівського районного суду Запорізької області від 17.02.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2016 року засудженому на підставі ч.5 ст.72 КК в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.09.2011 року по 05.03.2012 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Кінець строку 04.04.2019 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд відмовив в задоволенні даного клопотання, мотивуючи тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною, а тому підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відсутні, оскільки він не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком районного суду виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_7 та його поведінку під час відбування покарання. Зокрема судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 порушував вимоги режиму відбування покарання, не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не бере участі в роботі самодіяльних організацій. Рішенням комісії від 03.10.2016 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення. Крім того, засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий за злочини проти життя та здоров`я особи.

Сам по собі факт працевлаштування засудженого ОСОБА_7 з урахуванням даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і його особу в цілому не свідчить про виправлення засудженого.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже і не довів своє право бути умовно-достроково звільненим від відбування подальшого покарання.

Відтак ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 травня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4