АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/3226/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/158/18 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 09.11.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Новотроїцького р-ну, Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, засудженого 31.08.2015 Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ст.ст. 185 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі -

ВСТАНОВИЛА:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», суд в ухвалі зазначив, що останнього вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31.08.2015 року засуджено за ст.ст. 185 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, та станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» - 07.09.2017, ОСОБА_7 відбув менше половини призначеного строку покарання, що виключає застосування до нього вказаного закону.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вказує, що наявність у нього тяжко хворої матері, неповнолітніх дітей, а також тяжких захворювань є підставою для звільнення його від відбування покарання за амністією. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31.08.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за яким засуджений відбуває покарання, початок строку 09.12.2015.

Разом з цим, Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07.09.2017 року, тобто до відбуття ОСОБА_7 половини призначеного строку основного покарання, яке припадало на 09.12.2017.

Таким чином, ОСОБА_7 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто не є суб`єктом амністії.

Твердження засудженого про те, що наявність у нього тяжко хворої матері, неповнолітніх дітей, а також тяжких захворювань є підставою для застосування амністії, є необґрунтованими і суперечать вимогам закону, яким визначено вичерпний перелік категорій осіб, які можуть бути звільнені від відбування покарання за амністією.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо нього.

Отже, доводи апелянта про те, що він є суб`єктом амністії, не ґрунтуються на законі. Підстав для скасування судового рішення, що оскаржується, та задоволення клопотання засудженого, колегія суддів не знаходить, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 09.11.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2