Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 квітня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
володільця майна - ОСОБА_5 ,

його захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу володільця арештованого майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0001217, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1,2 ст.345, ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст.252 КК України, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт шляхом заборони розпоряджання, відчуження та користування на поліетиленові мішки в кількості 23 штуки в яких знаходяться предмети зовні схожі на бурштин-сирець, - загальною вагою 587 кг. 210 гр., котрі були вилучені 07 грудня 2017 року в ході проведення обшуку у приміщенні будівлі, цеху по переробці виробів з бурштину, господарських, складських, підвальних, надвірних та інших будівлях, що до нього відносяться, які на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Володілець арештованого майна ОСОБА_5 оскаржив рішення слідчого судді в апеляційному порядку.
У поданій ним апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин. Свою позицію мотивує тим, що про час і місце розгляду клопотання прокурора судом 08.02.2018 року він, як власник майна, не був повідомлений, а тому не був присутній при розгляду вказаного клопотання. Повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді отримав 30.03.2018 року. Стверджує, що повторне клопотання про накладення арешту є безпідставним, оскільки весь бурштин сирець придбаний законно, що підтверджується низкою доказів документів, оригінали яких були оглянуті як під час слідчої дії обшуку 07.12.2017 року, так і в судовому засіданні слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду. Також зазначає, що дозвіл на проведення обшуку надавався з метою відшукування предметів, які мають суттєве значення для об`єктивного та всебічного встановлення обставин вчинення злочину, а саме незаконного здобутого бурштину-сирцю, при цьому при проведенні обшуку речей та предметів описаних в ухвалі від 07.11.2017 року виявлено не було, в тому числі незаконно здобутого бурштину сирцю, чорнових записів, одягу, в якому особи були вдягнені на місці події, маски-балаклави, які використовувалися для приховування облич, грошові кошти здобуті злочинним шляхом. Зауважує, що в клопотання прокурора та ухвалі суду, не наведено жодних доказів того, що бурштин-сирець загальною вагою 587 кг. 210 грам який придбаний на законних підставах, - має ознаки речових доказів.
Крім того стверджує, що слідчий суддя приймаючи рішення щодо арешту майна не врахував судові рішення, які набрали законної сили, - ухвали Дарницького районного суду від 12.10.2015 року у справі №1-кс/753/3516/15 та від 12.11.2015 року у справі №1-кс/753/3516/15, постанову окружного адміністративного суду м.Києва у справі №826/23106/15 від 15.02.2016 року, що засвідчують законність походження бурштину-сирцю.
Окремо зазначає, що прокурор проігнорував ухвалу Апеляційного суду Рівненської області яка вступила в законну силу та подав повторне клопотання про арешт майна з тих самих підстав й обставин, які вже розглянув суд апеляційної інстанції, що є порушенням принципів декларованих у ст.ст.2, 7, 8, 9, 16 КПК України.
В засіданні апеляційної інстанції володілець арештованого майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав наведених в ній.
Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його у відрядженні в період з 23.04.2018 по 27.04.2018 року, при цьому копію наказу про його відрядження не надав. Проте, згідно з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні крім ОСОБА_7 зазначені ще прокурорами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , однак, прокурор ОСОБА_7 не вжив заходів для забезпечення участі іншого прокурора в даному судовому засіданні, а заявив клопотання про відкладення розгляду справи на п`ять днів, хоча ч.3 ст.422 КПК України передбачає розгляд справ даної категорії не пізніше як через три дні після надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. За таких обставин колегія суддів визнає причини неявки прокурора не поважними та вважає за можливе розглянути справу у його відсутності..
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення володільця арештованого майна ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 щодо обґрунтованості заявлених в апеляційній скарзі вимог, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням прокурора щодо накладення арешту на майно, дослідивши ухвалу слідчого судді й обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегією суддів з`ясовано, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_5 пропущено з поважних причин, адже оскаржувану ухвалу слідчого судді він своєчасно не отримав, а тому пропущений ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001217 від 15.09.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2,3 ст. 240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1,2 ст.345, ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст.252 КК України.
01.02.2018 року прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області з клопотанням про накладення арешту на поліетиленові мішки в кількості 23 штуки в яких знаходяться предмети, ззовні схожі на бурштин-сирець, загальною вагою 587 кг. 210 гр., що були вилучені 07.12.2017 року в ході проведення обшуку у приміщенні будівлі, цеху по переробці виробів з бурштину, господарських, складських, підвальних, надвірних та інших будівлях, що до нього відносяться, який на праві власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
08.02.2018 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області вказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на зазначене в клопотанні прокурора майно.
Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, оскільки це майно є предметом кримінальних правопорушень й одержане злочинним шляхом у результаті вчинення суспільно небезпечного діяння, що визначається злочином.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погодитись не може з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Однак, як вбачається з клопотання прокурора, зазначені норми закону ним не дотримано.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Між тим, як вбачається з наданих на обґрунтування клопотання матеріалів, слідчим не наведено жодних доказів того, що бурштин-сирець загальною вагою 587 кг. 210 гр. який придбаний на законних підставах має ознаки речового доказу, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.
Судом залишено поза увагою й той факт, що згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 07.11.2017 року задовольняючи клопотання слідчого, слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою - АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , натомість 8 лютого 2018 року вирішуючи в оскаржуваній ухвалі питання доцільності накладення арешту на вилучені в ході обшуку поліетиленові мішки у кількості 23 штуки, загальною вагою 587 кг. 210 гр., проігноровано законність походження та належність бурштину-сирцю знайденого у приміщенні громадянки ОСОБА_8 іншій особі ОСОБА_5 .
Під час розгляду клопотання судом залишено поза увагою цілий ряд документів, оригінали яких були оглянуті під час слідчої дії обшуку 7.12. 2017 року, а також при попередніх судових засідання у місцевому суді та суді апеляційної інстанції, а саме: видаткова накладна № 0001 від 18.09.2015 року, видаткова накладна № 0002 від 21.09.2015 року, видаткова накладна №0006 від 27.10.2015 року, видаткова накладна № 0007 від 02.11.2016 року, договір купівлі-продажу №02-09-15/1 від 02.09. 2015року з протоколом узгодження договірної ціни та специфікації, копії платіжних квитанцій №0.0.43623375.1 від 17.09.2015 року, №0.0.441032231.1 від 28.09.2015 року, №0.0.434311151.1 від 15.09.2015 року, № 0.0. 468287712.1 від 21.11.2015 року, № 0.0.473546529.1 від 10.12.2015 року, № 0.0.476794924.1 від 16.12.2015 року, видаткова накладна №рн-0000004 від 14.12.2015 року, висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів №35116-10 від 26.08.2015 року Державного гемологічного центру України, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Приватного підприємства „ОПІУС ІД від 3.11.2006 року, експертний висновок №В-2292 від 03.09.2015 року Житомирської торгово-промислової палати, договір купівлі-продажу сировини № 12/11 від11.12.2015 року, платіжне доручення №24 від 23.12.2015 року, лист ПП „ОПУС ІД №11/12 від 11.12.2017 року.
Крім того, законність походження наведеного у клопотанні прокурора бурштину-сирцю підтверджується й судовими рішеннями, які набрали законної сили. Зокрема, відповідно до ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 12.10.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого прокурора Дарницького району м.Києва ОСОБА_13 про арешт майна (бурштину-сирцю) у кримінальному провадженні №0000142. Слідчим-суддею з`ясовано, що виявлений та вилучений у ході огляду місця події 30.09.2015 року товар бурштин сирець, який знаходився у 50-ти мішках в кількості 1438 кг., наданий працівниками митного складу МП «СТОЛИЧНИЙ» Київської міської митниці ДФС, імпортований ПП «ОПУС ІД» визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження №0000142. Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів слідчий суддя прийшов до законного висновку щодо необґрунтованості клопотання з огляду на ненадання прокурором достатніх доказів, які б підтверджували, що службові особи ПП «Опус ІД» задіяні у схемі заволодіння чужим майном, що вказує на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.
Ухвалою слідчого-судді Дарницького районного суду м.Києва від 12.11.2015 року задоволено скаргу ОСОБА_14 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні їй тимчасово вилученого майна, та зобов`язано прокурора прокуратури Дарницького району м.Києва ОСОБА_13 протягом доби з часу одержання ухвали повернути уповноваженому представнику ПАТ «PAJURIO GINTARIS» тимчасово вилучений 30.09.2015 року під час огляду митного складу МП «СТОЛИЧНИЙ» Київської міської митниці ДФС бурштин в кількості 1438 кг., що знаходився в 50 мішках.
Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.02.2016 року задоволено позовні вимоги ПП «ОПУС ІД», визнано протиправним та скасовано рішення про коригування заявленої митної вартості Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від 29.09.2015 року №100000011/2015/000144/1.
Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Водночас, слідчим суддею, в супереч вищенаведеним приписам закону України, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, безпідставно не взято до уваги ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 29 січня 2018 року, згідно з якою колегією суддів скасовано ухвалу Рівненського міського суду в справі №569/18821/17 та відмовлено у клопотанні слідчого про накладення арешту шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування на поліетиленові мішки в кількості 23 штуки, у яких знаходяться предмети схожі на бурштин, загальною вагою 587 кг. 210 грам. Ухвала суду апеляційної інстанції вступила в законну силу з моменту її проголошення та була направлена для виконання прокурору прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 , який здійснює процесуальне керівництво у справі. Проте, прокурор, свої процесуальні обов`язки не виконав, а вже через два дні, після постановлення ухвали апеляційним суду, звернувся, вже від свого імені, до слідчого судді місцевого суду з ідентичним клопотанням про накладення арешту на спірне майно. Слідчий суддя Рівненського міського суду без належного повідомлення власника майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 розглянув та задовольнив дане клопотання прокурора про накладення арешту на майно власника. Як вбачається із оскарженої ухвали, слідчий суддя вдався до аналізу ухвали апеляційного суду від 29 січня 2018 року та не навів жодних підстав, які, на його думку, дають підстави вважати, що спірне майно є речовим доказом, згідно вимог ст.98 КПК України, у даному кримінальному провадженні, чи отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, розглянувши справу у відсутності власника майна та його представника, слідчий суддя в порушення вимог ч.7 ст.173 КПК України, копію ухвали, не пізніше наступного робочого дня їм не направив. Копія ухвали була направлена лише на вимогу власника майна ОСОБА_5 , як свідчать дані роздруківок поштових відправлень лише 23 березня, а отримана адресатом 30 травня 2018 року.
На підставі викладених обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, ч.3 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу володільця арештованого майна ОСОБА_5 задовольнити.
Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001217, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1,2 ст.345, ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст.252 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про накладення арешту на поліетиленові мішки в кількості 23 штуки в яких знаходяться предмети зовні схожі на бурштин-сирець - загальною вагою 587 кг. 210 гр., вилучені 07 грудня 2017 року в ході проведення обшуку у приміщенні будівлі, цеху по переробці виробів з бурштину, господарських, складських, підвальних, надвірних та інших будівлях, що до нього відносяться, які на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
__________ _________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3