Справа № 487/4083/17
Провадження № 1-кп/487/422/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, українця, громадянина України, маючого не повну середню освіту, офіційно не працюючого, вдівця, маючого на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 30.05.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та 6 місяців, без реєстрації, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

- у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 28.08.2016 року близько 12.00 год., знаходячись на території Центрального ринку біля будинку №19 по вул. Рюміна в місті Миколаєві, ОСОБА_4 побачив ОСОБА_5 , який направлявся у бік автостанції «Дачна» по вулиці Рюміна в місті Миколаєві. Після чого у ОСОБА_4 винник злочинний корисливий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_5 , після чого притиснув до одного з кіосків, а правою рукою відкрито заволодів майном, яке знаходилось у кишені ОСОБА_5 , а саме:

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ;

-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ;

-посвідчення пенсіонера на ім`я ОСОБА_5 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (причепу) на ім`я ОСОБА_5 ;

-грошові кошти в сумі 90 гривень.

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та суду пояснив, що десь в серпні 2016 року перебуваючи на території Центрального ринку м. Миколаєва він побачив потерпілого та вирішив відібрати його майно, яке знаходилося в кишені останнього. Він підійшов до потерпілого, штовхнув його, а потім притиснув до кіоску, який знаходився поряд, та з кишені потерпілого забрав якісь документи та гроші. Після чого, незважаючи на крики потерпілого та інших людей, які знаходилися поряд, почав швидко відходити від потерпілого. В скоєному повністю розкаюється та просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, надав заяву про розгляду справи за його відсутності.

За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, раніше судимий, на обліку не перебуває, характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує сам.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , яка передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, йому належить призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватими у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання, призначене за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання 4 (чотири) роки 2 місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 22.07.2017 року.

Речові докази по кримінальному провадженню: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення пенсіонера на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (причепу) на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 90 грн. залишити потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1