УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 029 12, у якому

гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Москва Російської Федерації, громадянка Російської Федерації, росіянка, з середньою освітою, яка у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштована, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів судима в Російській Федерації , відбувала покарання у виді позбавлення волі з 2003 по 2006 роки, в Україні не судима;

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 11.03.2017 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України, вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_6 11.03.2017, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , вступила у словесний конфлікт з невстановленою розслідуванням особою чоловічої статі. Під час конфлікту у підозрюваної виник злочинний умисел на заподіяння іншій особі тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_6 умисно нанесла потерпілому ножем один удар у праву гомілку спереду, чим спричинила потерпілому тяжкі тілесні ушкодження Наслідком цього стала велика крововтрата, яка спричинила смерть останнього.

Рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2017 відносно підозрюваної застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого рішенням слідчого судді продовжений до 14.10.2017.

Постановою заступника прокурора м. Києва від 07.07.2017 строк досудового розслідування продовжений до п`яти місяців.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні постановами слідчого неодноразово зупинялось у зв`язку з необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

Водночас, на переконання слідчого, не зменшилися раніше встановлені ризики можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на неможливість завершення розслідування, з метою проведення слідчих та процесуальних дій слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваної під вартою у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вважав наявними підстави для його задоволення.

Підозрювана не заперечувала проти задоволення клопотання, покладаючись на рішення суду, однак вважала відсутнім ризик незаконного впливу на свідків.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважав, що строк досудового розслідування закінчився.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.
Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини»зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2017 ризиком неналежної процесуальної поведінки підозрюваної визнана можливість переховування останньої від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваної під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

З огляду на зазначене слідчий суддя відмічає, що ОСОБА_6 будь-якого місця мешкання, навіть тимчасового, ні у м. Києві, ні в цілому в Україні не має.

Підозрювана також не має будь-яких джерел існування, відсутні у ОСОБА_6 і документи, які посвідчують її особу.

Отже, ОСОБА_6 , будучи громадянкою Російської Федерації, не має постійного місця проживання на території України, міцних соціальних зв`язків, сім`ї та утриманців, тобто тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрювану від вчинення дій з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупністю з покаранням, яке загрожує підозрюваній ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Крім того, обставини вчинення інкримінованого злочину свідчить про антисоціальну спрямованість підозрюваної, що надає підстави для негативної оцінки моральних якостей підозрюваної та підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Співставлення можливих негативних для підозрюваної наслідків переховування у вигляді її ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після її затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Крім того, ризик можливого вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення також ґрунтується на матеріалах клопотання, оскільки ОСОБА_6 не має офіційного та стабільного джерела доходів.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати заявлені стороною обвинувачення ризики не процесуальної поведінки підозрюваної.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора, не завершені своєчасно призначені у кримінальному провадженні експертизи, необхідно ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Частиною 3 статті 197 КПК передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування не включається у строки досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що після продовження заступником прокурора м. Києва постановою від 07.07.2017 строку досудового розслідування, з врахуванням неодноразового зупинення та відновлення досудового розслідування, п`ятимісячний строк завершується 29.10.2017, тому саме в цих часових межах можливе продовження строку тримання підозрюваної під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою по 29 жовтня 2017 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1