Справа № 761/9081/16-к
Провадження №1-кп/761/224/2018
В И Р О К
іменем України
19 січня 2018 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого- ОСОБА_5 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0000199 від 20 грудня 2012 року,

за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

не судимого ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я,при наступних обставинах :

Так,9 листопада 2012 року,о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 ,перебуваючи поблизу приватного будинку №23 ,що по вул. Печенізька в м. Києві ,побачив ОСОБА_5 , який прямував до гаражу,що розташований на земельній ділянці поблизу вказаного будинку.

В цей час у ОСОБА_7 ,на грунті тривалих особистих неприязних відносин,виник умисел,направлений на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел,направлений на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, на грунті тривалих особистих неприязних відносин, ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_5 до гаражу ,що розташований по АДРЕСА_1 .

В той час як ОСОБА_9 відволікся та читав об`яву на гаражі,що розташований за адресою : м.Київ.вул.Печенізька,23, ОСОБА_7 підійшов зі спини до ОСОБА_9 ,схопивши за одяг останнього,потягнув його,від чого ОСОБА_5 впав.

Продовжуючи свої протиправні дії,діючи умисно,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій ,на грунті тривалих неприязних стосунків які виникли в нього з приводу користування ОСОБА_9 гаражем за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 удари руками та ногами в область голови,тулуба,ніг ,заподіявши потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці правої брови , садна лобної ділянки по серединній лінії ,правої підочної ділянки ,передньої поверхні лівої гомілки в середній третині,які згідно висновку експерта №2071/Е від 17 листопада 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень,що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.125 КК України ,пояснив,що між ним та ОСОБА_5 тривалий час існують неприязні відносини через гараж,який останній самочинно побудував на його земельній ділянці та не бажає його переносити до іншого місця. 9 листопада 2012 року,близько 10 годин,він знаходився за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 . Побачив,що до гаража,який розташований за земельній ділянці за вищевказаною адресою та є самочинною спорудою, прийшов ОСОБА_5 .Між ним та ОСОБА_5 виникла сварка,через небажання останнього перенести гараж на інше місце,у ході якої ОСОБА_5 наніс йому декілька ударів в область обличчя.Він,захищаючись від неправомірних дій останнього,також наніс ОСОБА_5 три-чотири удари руками,ногами в область обличчя,ніг.Зазначає,що він не нападав на ОСОБА_5 з метою заволодіння його майном. Він не бачив у ОСОБА_5 фотоапарату та не заволодівав ним.Вважає,що він спричинив тілесні ушкодження потерпілому,захищаючись від його неправомірних дій,який першим почав наносити йому удари,через тривалі неприязні відносини,які склались між ними з приводу користування потерпілим зазначеним гаражем. Після чого ОСОБА_5 пішов з території домоволодіння ,а він викликав для себе швидку допомогу та працівників міліції. Цивільний позов не визнає,оскільки він не вчиняв нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном,а саме фотоапаратом.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України , підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами :

-показаннями потерпілого ОСОБА_10 ,який пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_11 протягом тривалого часу склалися неприязні відносини через користування ним гаражем, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 ,поряд з будинком ,у якому проживає ОСОБА_11 9 листопада 2012 року ,близько 10 годин,йому повідомили про те,що його гараж відчинений . Він,взявши з собою цифровий фотоапарат,прийшов до гаражу,де побачив перед гаражем насипану кучу будівельних матеріалів з глиною,на дверях гаражу висіла якась об`ява. Він намагався відкрити двері гаражу,стояв обличчям до гаражу,читав об`яву .В цей час до нього підбіг ОСОБА_11 та наніс удар в спину,в область хребту .Далі ОСОБА_12 потягнув його за куртку, від чого він впав на коліно. Коли він піднявся , ОСОБА_11 вирвав у нього з рук барсетку,у якій знаходився цифровий фотоапарат марки «CanonDigital 85is» ,вартість якого складає 2100 гривень ,який поклав собі до кишені штанів,а барсетку викинув. Він кричав, просив повернути фотоапарат,на що ОСОБА_11 не реагував , наніс йому руками та ногами близько десяти ударів в область тулуба,обличчя,ніг. Він не наносив ОСОБА_11 ніяких ударів у відповідь.Після чого ОСОБА_11 втік,а він викликав працівників міліції. В кущах він знайшов барсетку,яку викинув ОСОБА_11 . Фотоапарат,яким заволодів ОСОБА_11 , йому не повернуто.Вважає,що ОСОБА_13 напав на нього,з метою заволодіти його майном ;

-показаннями свідка ОСОБА_14 ,яка пояснила в судовому засіданні , що 9 листопада 2012 року вона проходила неподалік гаражів,розташованих по АДРЕСА_1 .Бачила,як ОСОБА_5 ,стоячи на кучі насипаної землі,розглядав папірець ,який був прикріплений на ворота гаражу. До ОСОБА_5 ,який стояв обличчям до гаражу, з цей час підбіг ОСОБА_11 ,який став наносити ОСОБА_5 удари руками та ногами в область голови,плечей,тулуба,ніг. Вона стала кричати,щоб ОСОБА_11 зупинився бити потерпілого,проте той не реагував.Вона бачила,як ОСОБА_11 вихопив з рук ОСОБА_5 сумку-барсетку, рився у барсетці,після чого викинув барсетку. Вона чула,як ОСОБА_15 кричав,щоб ОСОБА_13 віддав йому фотоапарат.При цьому вона особисто не бачила,щоб ОСОБА_11 доставав з барсетки фотоапарат ,клав його собі до кишені,заволодів фотоапаратом. Вона бачила на обличчі ОСОБА_5 після побиття кров . Після побиття ОСОБА_5 ОСОБА_11 втік, вона пішла по своїм справам ;

- даними ,що містяться в заяві ОСОБА_5 про вчинення злочину від 19 грудня 2012 року,поданої прокурору Шевченківського району м. Києва ,відповідно до якого ОСОБА_5 повідомив про вчинення ОСОБА_11 9 листопада 2012 року кримінального правопорушення відносно нього, а саме побиття та відкритого викрадення його майна;

- даними,що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 грудня 2015 року,відповідно до якого вбачається,що свідок ОСОБА_16 впізнала особу,яка зображена на фотознімку №4,яким є фотознімок ОСОБА_11 ,при цьому свідком не зазначені обставини,час,місце,за яких вона бачила ОСОБА_11 ;

- даними,що містяться у Висновку експерта №2071/Е від 17 листопада 2015 року,відповідно до якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 ,1965 року народження,свідчать про те,що на момент звернення за медичною допомогою 9 листопада 2012 року ,з урахуванням даних наданих у «Акті судово-медичного дослідження (обстеження)» №6222 від 12 листопада 2012 року ,у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження :а) забійна рана в ділянці правої брови ; б) садна лобної ділянки по серединній лінії ,правої підочної ділянки ,передньої поверхні лівої гомілки в середній третині.Відповідно до п.п.4.6 та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року,вказане тілесне ушкодження у п. а) Висновку ,за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 ,але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я ).Відповідно до п.п.4.6 та 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року,вказані тілесні ушкодження у п. б) Висновку ,за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я ).Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те,що вони утворились від чотирьох травматичних дій тупими предметами (удар-ковзання),характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились ,за давністю можуть відповідати вказаному терміну-9 листопада 2012 року ;

- даними,що містяться у листі Центра екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 9 жовтня 2015 року,№1965/5 ,копії картки (талону) виклику швидкої медичної допомоги (форма №109/о ) від 9 листопада 2012 року,за №656,відповідно до яких вбачається,що згідно з реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи (АІДС) «Швидка медична допомога»,9 листопада 2012 року,за адресою : м. Київ,вул.Герцена,9,до ОСОБА_5 був зареєстрований виклик та здійснений виїзд бригади екстреної швидкої медичної допомоги за №656 .Надати копію карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма №110/о) від 9 листопада 2012 року за №656 неможливо у зв`язку із закінченням терміну зберігання . Дата та час прийому виклику-9 листопада 2012 року,об 11 годині 16 хвилин 59 секунд ,привід :побиття .

23 листопада 2017 року ОСОБА_11 зареєстрував шлюб з ОСОБА_17 ,після державної реєстрації шлюбу прізвище обвинуваченого - ОСОБА_18 ,що підтверджується свідоцтвом про шлюб,серії НОМЕР_1 ,виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві,отриманим після реєстрації шлюбу паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_19 .

Інших доказів ,на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин,що мають значення для кримінального провадження,стороною обвинувачення суду не надано.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими,які в сукупності підтверджують ту обставину,що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення,у вчиненні якого суд його визнає винним.

Суд не бере до уваги та відкидає доводи обвинуваченого з приводу того,що між ним та потерпілим відбулася обоюдна бійка,яка виникла через неправомірну поведінку потерпілого,який першим почав наносили йому удари,заподіявши тілесні ушкодження,в ході якої,він захищаючись спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження,оскільки вони нічим більше, крім показань самого ОСОБА_7 ,не підтверджуються ,а сумніви у їх правдивості відсутні, спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, спростовуються здобутими вищезазначеними доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, отримані у передбаченому КПК України порядку, узгоджуються між собою та повно відтворюють обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, свідчать про те, що обвинувачений умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Доводи потерпілого ОСОБА_5 щодо вчинення відносно нього обвинуваченим нападу з метою заволодіння його майном,поєднаного з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я,крім його показань,жодними належними доказами не підтверджують факту заволодіння обвинуваченим майном потерпілого,а саме фотоапаратом,ґрунтуються лише на припущеннях,не узгоджуються з іншими доказами,безпосередньо дослідженими у судовому засіданні,у зв`язку з чим суд не приймає до уваги вищезазначені доводи потерпілого ОСОБА_5 при винесенні вироку.

Оцінюючи докази в їх сукупності,з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод ,суд керуючись своїм правом визначеним ч.3 ст.337 КПК України,вважає за необхідне вийти за межи висунутого ОСОБА_7 обвинувачення,зазначеного в обвинувальному акті,в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення,враховуючи що це покращує становище особи ,стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин ,суд , оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні умисного

легкого тілесного ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я та необхідності перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.187 КК України -напад з метою заволодіння чужим майном,поєднаним із насильством ,небезпечним для життя чи здоров`я особи,яка зазнала нападу,на ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України,як напад з метою заволодіння чужим майном,поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи,яка зазнала нападу,які вчинені при наступних обставинах :09 листопада 2012 року о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу приватного будинку № 23, що по вул. Печенізька в м. Києві, побачив ОСОБА_5 , який прямував до власного гаражу, що розташований поблизу будинку.

В цей час у ОСОБА_11 виник умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, а саме фотоапаратом, який знаходився у ОСОБА_5 в сумочці призначеній для його зберігання.

Реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, ОСОБА_11 , слідкуючи за ОСОБА_5 , дочекався доки останній пройшов його та підійшов до власного гаражу, що розташований по АДРЕСА_1 , прослідував за ним.

В той час як ОСОБА_5 відволікся та читав об`яву на гаражі, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_20 підійшов зі спини до ОСОБА_5 , схопивши за одяг останнього із за стосування сили, потягнув його, від чого ОСОБА_5 , який перебував на слизькому ґрунті, впав на землю. Продовжуючи далі свої протиправні дії ОСОБА_20 почав умисно наносити удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_5 , з метою обернення на свою корить та особистого зберігання майна, після чого висмикнув сумочку з фотоапаратом з рук ОСОБА_5 та витягнувши з неї фотоапарат поклав його собі в кишеню, а сумочку викинув в сторону, таким чином здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_5 , який зазнав нападу, заволодів його цифровим фотоапаратом «Canon Digital Ixus 85is» , вартістю 600 грн., тим самим завдавши останньому майнової шкоди. Після вчинення даного правопорушення ОСОБА_11 з місця події втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2071/Е від 17 листопада 2015 року дані медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , 1965 року народження, свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 09 листопада 2012 року, з урахуванням даних викладених у «Акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 6222 від 12 листопада 2012 року», у нього мали місце наступні тілесні ушкодження:

а) забійна рана в ділянці правої брови, яке за степенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило, короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

б) садна лобової ділянки по серединній лінії, правої підочної ділянки, передньої поверхні лівої гомілки в середній третині, яке за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від чотирьох травматичних дій тупими предметами (удар-ковзання), характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися, за давністю можуть відповідати 09 листопада 2012 року.

З об`єктивної сторони розбій відповідно до ч.1 ст. 187 КК України є нападом з метою заволодіння чужим майном ,поєднаним із насильством ,небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ,або з погрозою спричинення такого насильства.

Суб`єктивна сторона злочинів проти власності (в даному випадку розбій) характеризується прямим умислом та корисливим мотивом ,який полягає у прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою чи іншої особи користь,тобто одержання фактичної можливості володіти,користуватися чи розпоряджатися таким майном як своїм власним.

Обвинувачений в судовому засіданні категорично заперечував факт заволодіння фотоапаратом потерпілого ОСОБА_5 , підтвердив наявність тривалих неприязних відносин між ним та ОСОБА_5 ,які склалися у зв`язку з користуванням потерпілим гаражем,самочинно збудованим на земельній ділянці за адресою : АДРЕСА_1 ,у домоволодінні за той же самою адресою проживав обвинувачений,які і послугували мотивом до вчинення дій по заподіянню потерпілому тілесних ушкоджень. Зазначені доводи обвинуваченого не спростовані жодними доказами ,безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

З наданих стороною захисту копії договору купівлі продажу житлового будинку від 15 квітня 2009 року,відповідно до якого ОСОБА_11 ,який діяв від імені ОСОБА_21 ,продав,а ОСОБА_11 купив житловий будинок АДРЕСА_1 ,рік побудови будинку АДРЕСА_2 ,біля будинку є гаражі,які побудовані самовільно ;плану земельної ділянки,розташованої за адресою : АДРЕСА_1 ,з якого вбачається наявність на земельній ділянці самовільного будівництва-гаражів ; копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 листопада 2013 року (справа №761/22515/13-п,провадження №2/761/7640/2313),яким позовна заява ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 до ОСОБА_25 ,КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на земельну ділянку,визнання недійсним реєстраційного посвідчення про право власності на житловий будинок та усунення перешкод в користуванні самочинно збудованими гаражами,що знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ,залишено без задоволення , підтверджують наявність між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_5 взаємовідносин,пов`язаних з побудовою та користуванням ОСОБА_9 вищезазначеним самочинно збудованим гаражем.

Факт наявності тривалих неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілим через користування ОСОБА_5 гаражем ,розташованим на вищезазначеній земельній ділянці, підтвердив в судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_5 .

Показання потерпілого ОСОБА_5 в частині вчинення відносно нього обвинуваченим нападу з метою заволодіння його майном,а саме фотоапаратом,поєднаного з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я ,не можуть бути взятими до уваги,адже такі доводи не відповідають даним зафіксованим іншими доказами,безпосередньо дослідженими в судовому засіданні,нічим більше, крім показань самого ОСОБА_5 ,не підтверджуються.

Судовим розглядом встановлено,що при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування огляд місця події не проводився,стороною обвинувачення не надано відомостей щодо проведення слідчих (розшукових) дій,спрямованих на встановлення місцезнаходження належного потерпілому цифрового фотоапарата .

Встановлені судом обставини дають суду підстави вважати,що обвинувачений не мав наміру вчиняти напад з метою заволодіння чужим майном та застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я ,маючи намір виключно на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень,з яким він був знайомий та мав неприязні відносини,які і послугували мотивом до вчинення таких дій.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра,є опікуном свого батька ОСОБА_26 ,1935 року народження,який рішенням суду визнаний недієздатним.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ,судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.

У той же час суд,враховуючи положення ч.5 ст.74 КК України,вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах,передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.49 КК України,особа звільняється від кримінальної відповідальності,якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки-у разі вчинення злочину невеликої тяжкості,за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Протягом цього часу перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений у розшуку не перебував.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинений обвинуваченим злочин за ч.2 ст.125 КК України,є злочином невеликої тяжкості,який було ним вчинено 9 листопада 2012 року,що свідчить про те,що на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України,обвинувачений ОСОБА_7 має бути звільнений від кримінальної відповідальності оскільки минуло більш ніж 3 роки з дня вчинення злочину.

Потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При розв`язанні зазначеного цивільного позову суд виходить з наступних положень закону.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України встановлено,що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 2100 грн. 00 коп.,що складає вартість викраденого внаслідок вчиненого відносно нього обвинуваченим розбійного нападу цифрового фотоапарату «Canon Digital Іxus 85is».

Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов потерпілого не визнав у повному обсязі.

Враховуючи,що судом доведено,що обвинувачений вчинив умисне легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я,дії обвинуваченого судом перекваліфіковані з ч.1 ст.187 КК України на ч.2 ст.125 КК України,не доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нападу з метою заволодіння чужим майном,поєднаним із насильством,небезпечним для життя чи здоров`я особи,яка зазнала нападу ,заволодіння обвинуваченим внаслідок розбійного нападу цифровим фотоапаратом потерпілого ОСОБА_9 , у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди ,тому у задоволенні цивільного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України в зв`язку із закінченням строків давності,передбачених ст.49 КК України.

Відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1