Справа № 171/931/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2017 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 29.03.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільне, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04.11.2005 року Нікопольським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.249 КК України до покарання у вигляді штрафу 510 гривень;

01.12.2011 Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.259, ст71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі 2 роки 6 місяців. На підставі ст..71 КК України приєднано покарання по вироку від 04.11.2005 року та визначено остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 510 гривень;

13.01.2017 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.304, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин за наступних обставин.

Так, повторно, 29.03.2017 року, приблизно о 00.05 годині, ОСОБА_4 , перебував біля домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , та у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшов на неогороджене по периметру територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , де на території подвір`я помітив вантажний автомобіль «Робур» 1989 р.в., р/н НОМЕР_1 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через незамкнуті дверцята проник до кабіни вказаного автомобілю, звідки намагався викрасти автомобільну акумуляторну батарею марки «ISTA» ємкістю 110 ампер/година, 2012 року випуску, вартістю 1 235 гривень, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі вийти з кабіни автомобілю з акумуляторною батареєю, був затриманий власником вказаного автомобілю.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, КК України, визнав повністю, від дачі пояснень суду відмовився, але не оспорює тих обставин котрі викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

Вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

протоколом огляду від 29.02.2017 року, в якому проведененим оглядом встановлено: місцем огляду є територія домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де вхід на територію домоволодіння вільний і територія не огороджена, де за будинком знаходиться автомобіль «Робур» 1989 року випуску д/н НОМЕР_1 , коричневого кольору, на момент огляду двері автомобіля відчинені, в салоні автомобіля позаду сидіння встановлено акумуляторна батарея марки «ISTA» ємкістю 10 ампер/годину 2012 року випуску, котра в ході огляду вилучена до Апостолівського ВП я якості речового доказу (а.с.9).

протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2017 року, відповідно до якого встановлено: що підозрюваний ОСОБА_4 25.03.2017 року об 00.05годині на території подвір`я по АДРЕСА_2 , де відсутня огорожа, показав на автомобіль марки «Робур» державний номер НОМЕР_1 , де він викрав акумуляторну батарею. Потім підійшовши до автомобілю повідомив, що двері на момент скоєння ним злочину були не замкнуті, після чого відімкнувши двері вказав на місце де перебуває акумуляторна батарея, котру він намагався викрасти, а саме в салоні автомобіля під сидінням. Потім підозрюваний пояснив всім учасникам, що під час скоєння ним вказаного злочину був затриманий господарем домоволодіння та його дружиною, також повідомив, що потерпілий зателефонував до працівників поліції, ОСОБА_4 в той час пішов до свого мешкання (а.с.48-51 з фото таблицями).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 17 травня 2017 року (а.с.57-58).

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, повне визнання своєї вини і каяття у скоєному, мотиви, що спонукали його до вчинення злочину, те, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженні немає.

Цивільні позови по справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати частково покарання, не відбуте за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2017 року і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді п`яти років семи місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк покарання обчислювати з часу затримання засудженого ОСОБА_4 тобто з 17.05.2017 року.

Речові докази акумуляторну батарею «ІСТА» ємкістю 110 ампер/година 2012 року випуску, яка передання на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити за належністю.
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1