УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1917/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 187 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 рокуколегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача ОСОБА_11 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Якутськ Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , до арешту тимчасово проживаючого у АДРЕСА_4 ,
засуджено за ч.3 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Запобіжний захід ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк попереднього увязнення з дня їх затримання, тобто з 24.05.2016 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вирішено вважати день набрання вироком законної сили.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації кошти на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої у сумі 2 426 грн. 46 коп., тобто по 1213 грн. 23 коп. з кожного.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 в дохід держави витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні у сумі 703 грн. 68 коп., тобто по 351 грн. 84 коп. з кожного.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, 17.05.2016 року близько 20 год. обвинувачений ОСОБА_10 , який раніше вчинив розбій, знаходився у с. Тетерівка, Житомирського району, де вступив з обвинуваченим ОСОБА_9 , який раніше також вчинив розбій, у злочинну змову, на заволодіння чужим майном потерпілої ОСОБА_12 шляхом нападу на останню, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров?я відносно неї із проникненням у житло, в якому знаходилася потерпіла.
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, цього ж дня біля 20 год. 30 хв. обвинувачені за попередньою змовою, групою осіб, прийшли до будинку ОСОБА_12 по АДРЕСА_5 , де ОСОБА_10 постукав у вікно цього будинку. Коли потерпіла відчинила вікно, ОСОБА_10 , застосовуючи силу, та, долаючи опір ОСОБА_12 , незаконно через вікно проник в середину, а ОСОБА_9 залишився біля вхідних дверей будинку, спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки повідомити про це ОСОБА_10 . Перебуваючи у будинку потерпілої, діючи узгоджено із ОСОБА_9 , з метою заволодіння майном ОСОБА_12 та подолання волі останньої до опору, ОСОБА_10 вдарив потерпілу ногою по тулубу і наніс їй 5 ударів рукою в область голови, вимагаючи негайно віддати грошові кошти. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 взяв у будинку кухонного ножа, якого приставив до тулуба потерпілої та продовжував вимагати гроші. Такими діями обвинуваченого воля до опору потерпілої була подавлена вчиненим на неї нападом, погрозою застосування насильства із застосування ножа, яку за вищевказаних обставин ОСОБА_12 сприймала реально, як насильство небезпечне для її власного життя і здоровя та не стала чинити опору. У такий спосіб обвинувачені заволоділи коштами потерпілої у сумі 700 грн.
У цей час до будинку потерпілої незаконно проник ОСОБА_9 , який, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , під час нападу заволодів телевізором ОСОБА_12 марки Самсунг LE32C350D1W вартістю 4800 грн., який виніс з житла на подвіря та знову повернувся до будинку.Де спільно із ОСОБА_10 продовжував вимагати у ОСОБА_12 кошти, з погрозою застосування ножа.Одночасно ОСОБА_10 застосував до потерпілої насильство небезпечне для її життя і здоровя, а саме: декілька разів вдарив потерпілу рукою по голові, від чого вона втратила свідомість.
Продовжуючи злочинні дії та перебуваючи в житлі потерпілої, обвинувачені за попередньою змовою заволоділи іншим майном ОСОБА_12 , а саме: 2000 грн., бувшими у використанні мобільними телефонами марки Нокіа 105 RM 908 вартістю 320 грн. та Нокіа 1650 вартістю 320 разом із 2 сім-картками операторів мобільного звязку Київстар загальною вартістю 20 грн. Розбійним нападом обвинувачені спричинили ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров?я у вигляді синців волосяної частини голови, синців на обличчі, крововиливів та саден на кінчику язика та завдали матеріального збитку на суму 8160 грн.
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 вирок суду просить змінити, виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на недопустимість доказів, а саме протоколів за результатами НСРД від 04.06.2016 року та протоколу пред`явлення для впізнання ОСОБА_9 від 24.05.2016 року та включити у мотивувальну частину вироку протокол пред`явлення особи до впізнання від 24.05.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала підозрюваного ОСОБА_9 , та протоколи за результатами НРСД від 04.06.2016 року, відповідно до яких телефон потерпілої працював за адресою, куди після вчиненого злочину повернулись обвинувачені.Посилається на те, що суд безпідставно визнав вказані докази недопустимими.
Захисник ОСОБА_8 вирок суду щодо ОСОБА_9 просить скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а покарання призначене ОСОБА_9 є надмірно суворим.Вказує, що судом не враховано, що жодних тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення не настало, а обвинувачений ОСОБА_9 не мав наміру грабувати потерпілу, протиправні дії були вчиненні ним у зв`язку зі збігом негативних обставин.Будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій обвинувачений ОСОБА_9 не заподіював. Крім того, ОСОБА_9 щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, що відповідно до ст.66 КК України слід визнати пом`якшуючою обставиною, має ряд тяжких захворювань, а тому на думку апелянта є підстави застосувати положення ч.1 ст.69 КК України. Вказує, що в суді не здобуто безспірних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували той факт, що ОСОБА_9 приймав участь у розбійному нападі разом з ОСОБА_10 та був обізнаний щодо дій останнього в помешканні потерпілої ОСОБА_12 , а тому в діях ОСОБА_9 відсутня кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, - вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб.Зазначає, що протокол впізнання за фотознімками, проведений зі свідком ОСОБА_13 від 15.07.2016 року, протокол впізнання предметів (вилучений відеозапис з камер відео спостереження з Тетерівської сільської ради), протокол впізнання за участю потерпілої ОСОБА_12 від 24.05.2016 року, протокол НСРД, є недопустимими доказами, про що заявлялось клопотання в суді першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не виклав формулювання, яке визнане судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, що є істотним порушення кримінального процесуального закону і дає підстави для скасування вироку.
Обвинувачений ОСОБА_10 просить здійснити йому перерахунок терміну ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України.Стверджує, що під час судового провадження в суді першої інстанції мали місце порушення закону.
Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі з доповненнями вирок суду просить скасувати, а кримінальне провадження направити на досудове розслідування.Зазначає, що зібраними по кримінальному провадженні доказами не доведена його вина у вчинені злочину за який його засуджено. Посилається на недопустимість доказів на які суд послався у вироку.Вказує, що суд дав неправильну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам і безпідставно не взяв до уваги його показання та показання ОСОБА_10 та неправильно повірив показам потерпілої та свідків.Апелянт оспорює кваліфікацію своїх його за ст. 187 ч.3 КК України і вважає, що його дії слід перекваліфікуватина ст.186 ч.3 КК України.Також вказує, що висновок судово-психіатричних експертиз є незаконним.Зазначає, що ніж, не може бути доказом по кримінальному провадженні, оскільки не містить ніяких відбитків.
Захисник ОСОБА_7 вирок суду просить скасувати та постановити новий вирок, яким дії ОСОБА_10 перекваліфікувати з ч.3 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання, передбачене ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.Посилається на те, що протоколи НСРД №6 та НРСД №7 від 04.06.2016 року, які були проведені на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2016 року №1-318 та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2016 року №1-319, не були розсекречені, та не були розкриті учасникам судового провадження, а тому безпідставно прийняті судом до уваги, як докази по кримінальному провадженню.Зазначає, що дії ОСОБА_10 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи №182 від 21.07.2016 року, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження по ступеню своєї тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.На думку апелянта, відсутні будь-які докази, що потерпіла ОСОБА_12 втрачала свідомість, а обвинувачений ОСОБА_10 погрожував останній ножем.
Заслухавши доповідача, захисників та обвинувачених про задоволення їх апеляційних скарг, та про відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора, прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та про залишення без задоволення апеляційних скарг захисників і обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин наведених у вироку ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.
Доводи захисників про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів не приймає до уваги.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства спрямованих на всебічне повне та об`єктивне дослідження обставин справи.
Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчинені вищезазначеного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.
Зокрема, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинення щодо неї злочину.
Оглядом місця події від 18.05.2016 року, помешкання ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_5 , під час якого були виявлені та вилучені сліди пальців рук, ніж з дерев`яною ручкою, сліди взуття.
За висновком дактилоскопічної експертизи відбитки руки на вікні будинку потерпілої залишений долонею правої руки ОСОБА_10 .
Показання потерпілої ОСОБА_12 свідчать про те, що 17.05.2016 року, ввечері, ОСОБА_10 , застосовуючи фізичну силу, не дав їй можливості закрити вікно у помешканні.Злякавшись, вона побігла до вхідних дверей, відчинила їх, але на порозі стояв ОСОБА_9 , який заштовхнув її назад у будинок, в середину якого через вікно вже проник ОСОБА_10 . Останній почав її бити руками по голові, вимагаючи при цьому гроші. ОСОБА_9 в цей час з кімнати виніс телевізор. Побоюючись фізичної розправи, вона віддала ОСОБА_10 700 грн. Однак, останній, взявши її кухонного ножа, приставив його до її тулубу, вимагаючи при цьому усі гроші та золоті прикраси. Коли до будинку повернувся ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вдарив її у тім`яну область голови, від чого вона прикусила язик, втратила свідомість та впала. Близько 23 год. прийшла до тями, та помітила відсутність не лише плазмового телевізору, а й двох мобільних телефонів із сім-картками та грошей у сумі 2000 грн. Вона одразу пішла до будинку сина і все йому розповіла.
За висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 були виявлені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синців на волосистій частині голови та обличчі, крововиливів та саден на кінчику язика, які могли виникнути 17.05.2016 року, від нанесення не менше 2-3 ударів кулаком по голові.
Під час проведення слідчого експерименту потерпіла розповіла та показала за яких обставин ОСОБА_14 та ОСОБА_9 скоїли щодо неї вищевказаний злочин.
При пред`явленні особи до впізнання за фотознімками потерпіла чітко вказала на ОСОБА_10 , як на особу, яка вчинила щодо неї злочин.
Свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що 17.05.2016 року пізно ввечері до нього прийшла його мама ОСОБА_12 , яка була побита та розповіла, що в її будинку на неї напали двоє чоловіків побили її, погрожували ножем, забрали всі гроші, телевізор, 2 мобільних телефони.
З показань свідка ОСОБА_16 видно, що ввечері 17.05.2016 року на центральній дорозі в с. Тетерівка Житомирського району біля першого світлофору він побачив ОСОБА_9 , зупинився біля нього і вони разом поїхали до будинку АДРЕСА_5 . Там, обвинувачений положив в салон автомобіля плазмовий телевізор та сказав, що буде ще щось грузити і відійшов. Ситуація для нього здалася підозрілою, він від`їхав від будинку, виклав телевізор на узбіччі дороги та поїхав. Позаду свого автомобіля біля ОСОБА_9 він також бачив ще одного чоловіка.
Свідок ОСОБА_17 дав показання про те, що при пред`явленні йому ОСОБА_10 для впізнання за фотознімком, разом з іншими особами, він вказав на обвинуваченого, як на тимчасового жильця ОСОБА_18 та зазначив, що саме в день нападу на ОСОБА_12 , він бачив ОСОБА_10 разом із невідомим йому чоловіком.
Під час огляду місця події, гостьового номера АДРЕСА_6 , де мешкав ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки НОКІА С 2-01, ІМЕІ НОМЕР_1 та телевізор марки LG в корпусі сірого та чорного кольорів.
При огляді місця події, ділянки місцевості, яка знаходиться на Житньому ринку в м. Житомирі був виявлений зошит ОСОБА_19 із записами, про паспортні дані та місце проживання ОСОБА_20 , який 29.05.2016 року продав ОСОБА_19 мобільний телефон марки НОКІА НОМЕР_2 , що належав потерпілій ОСОБА_12 .
Під час огляду місця події, кабінету № 19, що знаходиться в приміщенні Житомирського РВП, ОСОБА_20 надав для огляду мобільний телефон марки Престіжіо чорного кольору із сім картками операторів мобільного звязку ПрАТ Київстар № НОМЕР_3 та ТОВ Лайфселл № НОМЕР_4 , якими він користувався за допомогою мобільного телефону НОКІА, якого в травні 2016 року йому дав знайомий ОСОБА_21 на прізвисько ОСОБА_22 .
При пред`явленні особи за фотознімками ОСОБА_20 впізнав в ОСОБА_10 свого знайомого ОСОБА_21 на прізвисько ОСОБА_22 , який у травні 2016 року дав йому телефон марки НОКІА, а в ОСОБА_9 впізнав свого знайомого ОСОБА_23 , який на той час був разом із ОСОБА_10 .
Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 , останній показав місце на перехресті вул. Київська-Східна в м. Житомирі, де він зустрівся із обвинуваченими, і ОСОБА_10 дав йому мобільний телефон марки НОКІА, кофейного кольору, кнопочний, з великою подряпиною на корпусі, який був ним у подальшому проданий незнайомому чоловікові.
При проведенні впізнання за фотознімками, ОСОБА_13 вказала на ОСОБА_9 , який 17.05.2016 близько 21 год., перебуваючи у с. Тетерівка Житомирського району, телефонував до неї з проханням викликати до нього її знайомого таксиста ОСОБА_16 .
Під час проведення впізнання за фотознімками, ОСОБА_13 за рисами обличчя впізнала ОСОБА_10 , як особу яка проживала у неї разом із ОСОБА_9 .
При огляді місця події, приміщення Тетерівської сільської ради Житомирського району, було вилучено відео реєстратор, що здійснює відео фіксацію камер із зовнішніх камер спостереження за 17.05.2016 року, в с. Тетерівка, по вул. Шевченка з перенесенням даних на відео файли за відповідними назвами.
Під час розгляду кримінального провадження в районному суді, свідок ОСОБА_16 пояснив, що на цьому відео за часом та датою зафіксовано саме ОСОБА_9 , який, перейшовши дорогу поблизу світлофору, сів в його автомобіль та з яким він поїхав далі.Свідок ОСОБА_13 на вказаних відео файлах впізнала своїх знайомих ОСОБА_9 і ОСОБА_21 , а також вказувала, що зафіксований автомобіль на відео схожий на бус є автомобілем ОСОБА_16 .
Вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується і іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами, які зазначені у вироку суду.
Суд дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам і обгрунтовано не взяв до уваги показання обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про їх непричетність до вказаного злочину та правильно прийняв до уваги показання потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 які узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами, і викривають обвинувачених у вчиненні злочину.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , попередньо домовились між собою про вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 . Спочатку до будинку проник ОСОБА_10 . Перебуваючи у будинку він вдарив потерпілу ногою по тулубу і наніс їй 5 ударів рукою в область голови, вимагаючи негайно віддати грошові кошти. Продовжуючи свої злочинні дії, він взяв у будинку кухонного ножа, якого приставив до тулуба потерпілої та продовжував вимагати гроші. Погрози зі сторон обвинуваченого ОСОБА_12 сприймала реально, як насильство небезпечне для її власного життя і здоровя. У такий спосіб обвинувачені заволоділи коштами потерпілої у сумі 700 грн.Після цього, у будинок потерпілої незаконно проник ОСОБА_9 , який, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , під час нападу заволодів телевізором ОСОБА_12 марки Самсунг LE32C350D1W, який виніс з житла на подвіря та знову повернувся до будинку.Де спільно із ОСОБА_10 продовжував вимагати у ОСОБА_12 кошти, з погрозою застосування ножа.Одночасно ОСОБА_10 застосував до потерпілої насильство небезпечне для її життя і здоровя, а саме: декілька разів вдарив потерпілу рукою по голові, від чого вона втратила свідомість.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за ч.3 ст. 187 КК України судом кваліфіковані правильно, оскільки вони вчинили напад на потерпілу ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством небезпечним для її життя та здоров`я, за попередньою змовою групою осіб, раніше вчиняли розбій, з проникненням у житло.
Тому доводи захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 про неправильну кваліфікацію дій обвинувачених за ст. 187 ч.3 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Твердження захисника ОСОБА_8 , що у суді не здобуто безспірних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували той факт, що ОСОБА_9 приймав участь у розбійному нападі разом з іншим обвинуваченим ОСОБА_10 та був обізнаний щодо дій останнього, спростовується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, перевіреними в сукупності, які є обґрунтованими.
Доводи захисника ОСОБА_8 про суворість призначеного покарання ОСОБА_9 , є безпідставними.
Вирішуючи вказане питання суд врахував, що він вчинив особливо тяжкий корисливий злочин щодо особи похилого віку, негативно характеризується, в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, а тому обгрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ст. 187 ч.3 КК України у виді позбавлення волі.
Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів вважає, що відмова свідком ОСОБА_24 в судовому засіданні давати покази не є підставою, передбаченою ст. 84 КПК України, для визнання недопустимими доказами по кримінальному провадженні, а саме: протоколу впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_24 від 15.07.2016 року, протоколу впізнання предметів, відеозапису з камер відео спостереження з Тетерівської сільської ради, про, що зазначає в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 .
Що стосується твердження вказаного захисника про те, що судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку не викладено формулювання, яке визнане судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає його необґрунтованим, оскільки зі змісту вироку суду видно, що його мотивувальна частина відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 про зарахування його терміну ув`язнення у відповідності до ч.5 ст.72 КПК України, є безпідставним, оскільки з вироку суду видно, що йому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання - 24.05.2016 року до набрання вироком законної сили.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про визнання недопустимими доказами по кримінальному провадженні, а саме протоколів НСРД №6 та НРСД №7 від 04.06.2016 року, вказане рішення судом належно мотивоване, з ним погоджується колегія суддів.
Між тим, заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне визнання недопустимим як доказу протоколу пред`явлення особи до впізнання від 24.05.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала підозрюваного ОСОБА_9 , однак приймаючи до уваги, що вказані порушення не перешкодили і не могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку за обставин наведених в апеляційній скарзі прокурора, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.
Судді: