ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лозівський Словяносербського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні 3 неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого (відповідно до вимог ст. 89 КК України),
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України
з участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини п/п НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ), в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, 3.07.2017 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 06 листопада 2017 року, після чого солдат ОСОБА_7 самостійно повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на військову службу військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби), військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вказав, що він дійсно самостійно без дозволу залишив військову службу, так як дружина повідомила про хворобу дитини, повернувся самостійно. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати, так як зрозумів неправильність своїх дій.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.
При обранні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані в ст. 65 КК України.
Обвинувачений вчинив тяжкий злочин відповідно до вимог ст. 12 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, явка з каяттям.
Визначаючи покарання суд враховує також, що обвинувачений не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а тому застосовує вимоги ст. 69 КК України.
Суд застосовує до обвинуваченого вимоги ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи, що його дії були пов`язані з хворобою дітей, які перебувають разом з матір`ю та яка не мала можливості самостійно здійснювати нагляд за хворою дитиною та іншими малолітніми дітьми, те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, є військовослужбовцем, щиро кається.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України замінити призначене покарання на службове обмеження строком 1 (один) рік з відрахуванням в доход держави 10% із суми грошового забезпечення.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1