Справа № 206/1891/16-к
Провадження № 1-в/206/518/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 роки,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:
18.09.2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме ч. 1 п. в) ст. 1 даного Закону, оскільки він має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 3 групи.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав просив застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання.
Захисник-адвокат підтримав думку свого підзахисного та просив задовольнити клопотання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого, захисника-адвоката, які підтримали клопотання, та думку прокурора, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання із наступних підстав.
Так, з 07.09.2017 року набрав чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року.
Згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року, визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Засуджений ОСОБА_4 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 останній є інвалідом 3 групи з дитинства, довічно, мешкає разом із батьком, а значить ОСОБА_4 може бути звільнений на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України засуджений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вчинений необережно, амністія до нього раніше не застосовувалась, крім того обставини вчиненого ним злочину не виключають застосування до нього положень Закону, в розумінні ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Виходячи із цього суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Суддя ОСОБА_1