Справа № 214/7170/17
1-кс/214/1425/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю потерпілого ОСОБА_3

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 звернулися до суду із скаргою, в якій просять: скасувати постанову слідчого СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 (далі за текстом «слідчий») про закриття кримінального провадження № 0002445 від 12.10.2017 р.
В обґрунтування скарги наводять наступне. 27 листопада иам стало відомо, що член ГО «РУХ «СПРАВЕДЛИВИЙ КРИВБАС» (далі за текстом «ГО») ОСОБА_3 отримав від керівника Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 лист від 20.11.2017 р., де було вказано, що Криворізькою місцевою прокуратурою № 3 його скаргу на незаконність закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002445 від 15.08.2015 за ч.4 ст. 130 КК України розглянуто. В листі зазначено, що за результатами досудового розслідування 12 жовтня 2017 року постановою слідчого вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Також вказано, що перевіркою законності прийнятого рішення слідчого про закриття кримінального провадження встановлено, що підстав для його скасування не вбачається, підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні. Листом роз`яснено, що відповідно до вимог ст.ст. 303 - 306 КІІК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченого ст.ст. 318 - 380 КПК України. Вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги та рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності; якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюються постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Цей лист був наданий ОСОБА_3 на його скаргу про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002445 від 12 жовтня 2017 року У скарзі ОСОБА_3 вказував ОСОБА_7 на ті обставини, які не були враховані слідчим у постанові про закриття кримінального провадження № 0002445 від 12.10.2017 р. ОСОБА_3 просив скасувати постанову слідчого та направити матеріали кримінального провадження до СВ Саксаганського відділення КВП ГУНП в Дніпропетровській області для належного та повного досудового розслідування так як КВП ГУНП в Дніпропетровській області не довіряє. Вважають, що ОСОБА_7 безпідставно відмовив у скасуванні вказаної постанови. Вважають, що ОСОБА_7 не врахував усі обставини справи, і незаконно відмовився від скасування постановислідчого. 1 листопада 2017 року ОСОБА_8 , як потерпілий у кримінальному проваджені № 0002445 отримав постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002445 від 12 жовтня 2017 року, в якої зазначено, що кримінальне провадження, внесене закрити у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань; копію постанови направити прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 в Дніпропетровській області; копію постанови направити зацікавленим особам; постанова може бути оскаржена відповідно до ч. 5 ст. 284 прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 3 та відповідно ст. ст. 303, 304 КПК України слідчому судді протягом десяти днів з дня отримання її копії. У мотивувальній частині постанови було вказано, що 23 серпня 2016 р. по кримінальному провадженню були призначена комісійна судово-медична експертиза трупа ОСОБА_9 , та комісійна судово-медична експертиза ОСОБА_10 . Вказують, що постанова слідчого ґрунтується на декількох документах. Так,у висновку експерта № 170 від 12.09.2017 р. вказано, що не можна встановити період, коли його, ОСОБА_3 син захворів на СНІД. Згідно висновків експерта № 171 від 12.09.2017 р., не можливо встановити період, коли ОСОБА_10 захворіла на СНІД. В свідченнях ОСОБА_10 вказується, що вона мешкала з сином ОСОБА_9 з 2008 р., що той зловживав спиртним, що він мав багато жінок, багато інтимних зв`язків, і він їй зраджував, в серпні 2014 р. захворів «почесухою», а у лютому 2015 р. звернувся до Криворізької міської лікарні № 3 до невропатолога, так як у нього була нерозбірлива мова. Вважають, що за таких підстав закривати справу цієї категорії з вищеназваними доводами не можна. Так під час судового засідання 6 квітня 2017 р., слідчий слідчого відділення Центрально-Міського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_11 , яка раніше розслідувала цю справу, заявила, що під час допиту головний лікар лікарні заявив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були хворі на ВІЛ 10 років. Вказують, що не відповідає дійсності те, що ОСОБА_10 дізналась про те, що вона хвора на ВІЛ тільки тоді, коли її повідомили про це, тобто 29.06.2015 р., тобто після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але, як свідчила ОСОБА_10 , ОСОБА_9 захворів на ВІЛ у грудні 2014 р. Вважають, що слідчій не повно, не об`єктивно та упереджено провела досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, не виконала наступні слідчі дії, які були враховані слідчим суддею в ухвалі від 06.04.2017 р. щодо скасування постанови слідчого СВ Центрально-Міського відділення КВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0002445 від 12.10.2017 р.: щодо витребування амбулаторної картки хворого та з`ясувати ймовірні причини захворювання ОСОБА_9 ; щодо витребування амбулаторної картки хворого та з`ясування ймовірних причин захворювання ОСОБА_10 ; щодо витребування історії захворювання ОСОБА_9 ; щодо витребування історії захворювання ОСОБА_10 ; щодо отримання відомостей від Дніпропетровського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом про те чи перебуває ОСОБА_9 на обліку, як ВІЛ-інфікований, з якого саме періоду; щодо витребування історії захворювання ОСОБА_10 ; щодо отримання відомостей від Дніпропетровського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом про те чи перебуває ОСОБА_10 на обліку, як ВІЛ-інфікований, з якого саме періоду; щодо допиту в якості спеціаліста лікаря інфекціоніста Дніпропетровського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом, під час чого з`ясувати питання інкубаційного періоду ВІЛ-інфекції, спосіб зараження, прояви хвороби, інші обставини; щодо допиту в якості спеціаліста лікаря інфекціоніста Дніпропетровського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом щодо зясування, яким способом захворів ОСОБА_9 та встановити, який ймовірний інкубаційний період повинен був пройти, щоб виявити в нього ВІЛ-інфекцію; щодо допиту в якості спеціаліста лікаря інфекціоніста Дніпропетровського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом щодо зясування, яким способом захворіла ОСОБА_10 та встановити, який ймовірний інкубаційний період повинна була вона пройти, щоб виявити в неї ВІЛ-інфекцію; щодо з`ясування хто був статевим партнером ОСОБА_9 або його партнером із вживання наркотичних засобів та психотропних речовин ін`єкційним способом; щодо з`ясування хто був статевим партнером ОСОБА_10 або її партнером із вживання наркотичних засобів та психотропних речовин ін`єкційним способом; щодо отримання інформації у Дніпропетровському обласному центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом результатів проведення обов`язкового тестування з метою виявлення ВІЛ-інфекції у ОСОБА_9 ; щодо отримання інформації у Дніпропетровському обласному центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом результатів проведення обов`язкового тестування з метою виявлення ВІЛ-інфекції у ОСОБА_10 ; щодо витребування зі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі охорони здоров`я з урахуванням критеріїв та рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров`я визначених груп підвищеного ризику щодо інфікування ВІЛ - групи населення, яким з урахуванням особливостей їх поведінки та поведінки їхнього оточення загрожує підвищений ризик контакту з джерелом ВІЛ, а також інформацію про входження до таких груп ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вказують, що не була призначена судово-медична експертиза у НДЗ МВС України, де повинно бути дослідженні усі перебіги захворювання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не була проведена ексгумація трупа ОСОБА_9 , для проведення судово-медичної експертизи у НДЗ МВС України, на що я неодноразово наполягав. Вказують, що усі експертизи необхідно проводити в експертних установах, які визначенні в Україні, а перед тим, коли слідчий буде направляти свої запити до експертних установ, він повинен узгодити питання для експертизи з потерпілим ОСОБА_3 , чого слідчий не проводила. Права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні. Вони похідні від соціально-правового розуміння потерпілого як особи, якій злочином завдано шкоди, і визначають процесуальний статус потерпілого як учасника кримінального провадження. Широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідна для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК. Права потерпілого взаємопов`язані і взаємообумовлені. Права, якими потерпілий наділяється протягом всього кримінального провадження, мають загальний і наскрізний характер і можуть бути реалізовані на всіх етапах кримінального провадження. Права, якими наділяється потерпілий під час досудового і судового провадження, можуть бути реалізовані лише на відповідних стадіях провадження і визначаються специфікою цих стадій. Реалізація потерпілим своїх прав можлива лише після визнання особи потерпілим у встановленому законом порядку. Делегування чи привласнення цих прав іншими особами, крім представника і законного представника, на підставах і в порядку, передбачених статтями 58 та 59 КПК, не допускається. Забезпечення прав потерпілого покладається на органи і осіб, які здійснюють кримінальне провадження: слідчого, прокурора і суд. Керівник органу досудового розслідування зобов`язаний у межах повноважень, наданих йому ст. 39 КПК, організовувати діяльність слідчого із забезпечення прав потерпілого. Слідчий суддя покликаний забезпечувати додержання прав потерпілого засобами судового контролю. Право потерпілого бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені КПК, реалізується за допомогою вручення йому уповноваженою особою пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, передбаченої ч. 2 ст. 55 КПК. Указана пам`ятка повинна містити перелік прав і обов`язків потерпілого, передбачених статтями 56 та 57 КПК, а також про засоби їх забезпечення (шляхом здійснення судового контролю та прокурорського нагляду). На прохання потерпілого права і обов`язки викладені у пам`ятці, мають бути йому роз`яснені особою, яка її вручила. Крім того, при проведенні окремих процесуальних дій, в яких бере участь потерпілий, йому повідомляються і роз`яснюються його права і обов`язки як учасника відповідної процесуальної дії. Знання сутності підозри та обвинувачення передбачає інформування потерпілого щодо змісту письмового повідомлення про підозру та обвинувального акта, яке може відбуватися шляхом надання йому копій відповідних документів та роз`яснення їх суті. Право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, а у справах приватного обвинувачення на потерпілого покладається обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК. Воно надається потерпілому на виконання такої засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Докази, які подаються потерпілим, і порядок їх збирання і подання повинні відповідати вимогам, встановленим у гол. 4 КПК. Збирання доказів потерпілим здійснюється шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Право потерпілого заявляти відводи та клопотання покликане надати йому можливість активно впливати на хід кримінального провадження. Право заявляти відводи реалізується потерпілим на підставах та в порядку, передбачених статтями 75-83 КПК. Право потерпілого на відвід здійснюється у вигляді заявлення відповідної заяви. Заява потерпілого про відвід повинна бути вмотивована і може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви потерпілого про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Право заявляти клопотання включає право потерпілого на їх пред`явлення та законне і обґрунтоване вирішення, яке гарантується правом на повторне заявлення клопотання, а також правом на оскарження рішення про відмову у вирішенні клопотання. Під час досудового розслідування потерпілий вправі заявляти клопотання слідчому і прокурору, а під час судового провадження - до суду. Розгляд клопотань потерпілого під час досудового розслідування відбувається в порядку, передбаченому ст. 220 КПК: клопотання потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Клопотання потерпілого як учасника судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленю з інших підстав. Право давати пояснення, показання або відмовитися їх давати може реалізовуватися потерпілим у таких напрямах, як: конкретний прояв участі потерпілого у доказуванні, який нерозривно пов`язаний із правом подавати докази; субсидіарний для підкріплення вимог потерпілого, викладених у його відводах, клопотаннях та при вчиненні інших процесуальних дій. Показання - це відомості, які надаються потерпілим в усній або письмовій формі під час допиту щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження, які визнаються видом доказів. Пояснення - це уточнення, тлумачення потерпілим суті наданого ним або іншою особою показання, вчиненої дії, своєї позиції у кримінальному провадженні тощо. Указане право є диспозитивним і реалізується на розсуд потерпілого, про що свідчить вказівка на право відмовитися давати пояснення та показання. Указана теза додатково випливає із такої засади кримінального провадження, як свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї, складовою якої є правило щодо того, що жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення. Право потерпілого оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду надається йому на виконання такої засади кримінального провадження, як забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. За допомогою реалізації цього права потерпілий офіційно вимагає від компетентних органів усунення певного порушення, допущеного органами чи посадовими особами, які здійснюють кримінальне провадження, та поновлення своїх порушених прав та інтересів. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування здійснюється потерпілим у порядку, передбаченому гол. 26 КПК. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора оскаржуються до слідчого судді, а рішення слідчого судді - в апеляційному порядку. Потерпілий має право оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому КПК. Потерпілому надається право знайомитися з усіма матеріалами кримінального провадження, за винятком матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на відповідній стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Потерпілому не може бути відмовлено в ознайомленні з тими матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення. У випадку відкриття матеріалів потерпілий повинен письмово підтвердити прокурору факт надання йому доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких йому надано доступ. Після закінчення досудового розслідування він має право не лише ознайомлюватися, а й отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення. Право потерпілого застосовувати технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь, надається йому для збирання і фіксації інформації, що, у свою чергу, має на меті сприяння у реалізації інших його прав: подавати докази, заявляти клопотання, оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду тощо. Це можуть бути технічні засоби аудіо - чи відеозапису, фотоапаратура, засоби зв`язку тощо. Застосування потерпілим технічних засобів може бути заборонено органом чи посадовою особою, яка проводить відповідну процесуальну дію. Підставою для такої заборони є необхідність нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини. Відповідне рішення має бути оформлене вмотивованою постановою слідчого, прокурора або ухвалою суду. Право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення також належить до категорії прав, які покликані забезпечити належну поінформованість потерпілого про хід і результати кримінального провадження. Потерпілий може одержувати копії процесуальних документів як в обов`язковому порядку у випадках, передбачених КПК (наприклад, надсилання потерпілому копії постанови про закриття кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 284 КПК), так і на підставі заявленого клопотання. Під час досудового розслідування потерпілий має право брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких може ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участю. Коло процесуальних дій, у яких потерпілий має право брати участь, законом не обмежуються, але на практиці. рішення про залучення потерпілого до участі у проведенні тієї чи іншої процесуальної дії визначається уповноваженою особою, яка проводить відповідну дію, в кожному конкретному випадку. При цьому необхідно виходити з того, що потерпілому не може бути відмовлено брати участь у проведенні процесуальних дій, які: неможливо провести без участі потерпілого (допит потерпілого, пред`явлення для впізнання тощо); проводяться за клопотанням потерпілого (потерпілий може ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК); пов`язані із поновленням його порушених прав (обшук житла обвинуваченого з метою знайти викрадене у потерпілого майно тощо). Участь потерпілого у процесуальних діях, в яких його участь є обов`язковою, здійснюється за допомогою виклику, а у процесуальних діях, в яких його участь не є обов`язковою - за допомогою повідомлення. Згідно ст. 221 КПК України: слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається; під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

У судовому потерпілий скаргу підтримав повністю.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_4 скаргу підтримав повністю та в своїх поясненнях підтвердив її зміст.

Слідчий та прокурор до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, будь яких зав суду не подали

У судовому засіданні досліджені наступні докази: скарга (а.с.4-6), відповідь (а.с.6, зв.)., повідомлення (а.с.20), постанова (а.с.20, зв. 22, зв.), ухвала суду (а.с.23).

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 ч.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги, про зобов`язання вчинити певну дію.

У судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Центрально-Міського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якому зазначив, що його покійного сина ОСОБА_9 при житті інфікувала ВІЛ ОСОБА_10 , що призвело до смерті ОСОБА_12

12 жовтня 2017 року слідчим була винесена постанова, якою у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення закрито кримінальне провадження №0002445 у зв`язку з відсутністю в діяння складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова була оскаржена потерпілим ОСОБА_3 до керівника Криворізької місцевої прокуратури №3.

20 листопада 2017 року керівником Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні цієї скарги та роз`яснено право на оскарження постанови до суду.

Згідно ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Як передбачено ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як встановлено у судовому засіданні, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, слідчий, як на підставу закриття кримінального правопорушення, послався на те, що смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_10 була офіційно повідомлена про діагноз та попереджена про кримінальну відповідальність щодо розповсюдження 22 червня 2017 року.

Також слідчий посилається на те, що відповідно до висновків експертів, встановити час зараження ВІЛ-інфекцією ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неможливо.

Разом з тим, як це вбачається з ухвали суду від 6 квітня 2017 року під час досудового розслідування свідок ОСОБА_13 показала, що вказані особи хворіли на ВІЛ-інфекцію більше 10 років. Однак в своїй постанові слідчий оцінку цим показанням не надав.

Тому, виходячи з передбаченої ст. 7 КПК України засади диспозитивності, вимог ст. 26 ч.3 КПК України, приймаючи до уваги, що слідчий не надав суду заперечень проти доводів скарги, суд вважає, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження необґрунтовано та незаконно, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 26, 110, 284, 303, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0002445 від 12 жовтня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1