Кримінальне провадження № 274/4281/16-к
Провадження №1-кп/0274/171/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня Овруцького району Житомирської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні четверо неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
за ч. 4 ст. 407 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
04 вересня 2014 року, відповідно до наказу №99 командира військової частини польова пошта - НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , якого призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зарахований у списки вказаної військової частини і призначений на посаду командира гармати п`ятої обслуги другого гаубичного артилерійського взводу сьомої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з момент оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначене що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби в Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, 06 травня 2015 року солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньо служби збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройний Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів і начальників та без поважних причин, маючи об`єктивні можливості для несення військової служби, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд до 24 червня 2016 року, обов"язків військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв.
24 червня 2016 року о 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Житомирського гарнізону, після чого з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 і приступив до виконання службових обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, і вказав, що він самовільно залишив службу у військовій частині, був відсутній без дозволу, потім самостійно з"явився до військової прокуратури Житомирського гарнізону, після чого повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов"язків. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати, так як зрозумів неправильність своїх дій.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до ст. 349 КПК України.
На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення війської частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання ОСОБА_3 у відповідності до положень статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України є тяжким.
Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав повністю, активно сприяв у розкритті злочину, одружений, проживає з сім"єю, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Документів, які б свідчили про накладення арешту на майно обвинуваченого або інших осіб до суду не подано.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1