Провадження № 1-кс/369/3500/17
УХВАЛА
Іменем України
10.11.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві, клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваної ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006774 від 01.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 01.11.2017 близько 08 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домогосподарства по АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел направлений на незаконне викрадення та позбавлення волі потерпілої ОСОБА_8 , корисливий мотив, керуючись єдиним спільним умислом, незаконно силоміць проти волі ОСОБА_8 помістили останню до салону належного їй автомобіля марки «Tоyоta Raw 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на подвір`ї вказаного домогосподарства, після чого, проти волі потерпілої ОСОБА_8 , перевезли її до гаражного кооперативу за адресою: м. Київ, вул. Польова 10-В, та помістили до погребу в гаражному приміщенні № НОМЕР_2 , розташованому за вказаною адресою, зачинивши при цьому двері до погребу ззовні, позбавивши її таким чином змоги вільно залишити вказане місце, та незаконно утримували її до 08.11.2017, тим самим незаконно позбавили потерпілу ОСОБА_8 волі.
Відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006774 від 01.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Крім того, встановлено, що 01.11.2017 близько 08 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домогосподарства по вул. 5 лінія б. 46 в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Tоyоta Raw4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та який знаходився на території домоволодіння за вищевказаною адресою, за допомогою ключів, проникли у салон зазначеного автомобіля, та ОСОБА_5 сіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 сів на водійське сидіння, та використовуючи ключі запалення, ОСОБА_7 , керуючись з ОСОБА_5 спільним умислом, привів у дію двигун та рушив із місця, тим самим незаконно заволоділи вказаним автомобілем, після чого з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006929 від 09.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Крім того, в період часу з 01.11.2017 по 08.11.2017 ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_5 , маючи спільний прямий умисел на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 , висловлюючи при цьому погрози насильства над близьким родичем потерпілого ОСОБА_8 , які ОСОБА_9 сприймав як реальні, перебуваючи в м. Київ, використовуючи сім-картки мобільного зв`язку, ОСОБА_7 здійснював телефонні дзвінки на абонентський номер, яким користується ОСОБА_9 та неодноразово пред`являв вимоги передачі йому коштів у сумі 100 тисяч доларів США за звільнення ОСОБА_8 .
Відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006923 від 08.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

З урахуванням того, що є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення щодо яких здійснюються ці розслідування вчинені однією особою, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінальні провадження об`єднані в одне провадження.
08.11.2017 року в період часу з 13:00 по 16:45 слідчим був проведений невідкладний обшук, який пов`язний із врятуванням життя людей, а саме під час проведення обшуку, якій відбувся 08.11.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Полярна 10-В, гаражний кооператив «Перемога» гаражний бокс № НОМЕР_2 була виявлена та визволена потерпіла ОСОБА_8 , а також в цьому ж приміщенні виявлена ОСОБА_5 , яка затримана в порядку ст. 208 КПК України ( фактичний час затримання 12 год. 50 хв.)

09.11.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

Таким чином, у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні за №0006774 підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Макіївка Донецької області, громадянка України, українка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , зі слів раніше не судима.

Причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколами обшуку, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України, та іншими матеріалами у своїй сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, з яких за ч. 2 ст. 289 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, за ч. 2 ст. 146 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, за злочином середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, за ч. 2 ст. 189 КК України, відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років,

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

-переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрювана, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

-підозрювана є уродженкою Луганської області м. Макіївка; зареєстрована в АДРЕСА_2 ;

-має в м. Макіївка Луганської області матір, тобто тісні соціальні зв`язки, та в будь-який момент може змінити місце проживання

-підозрювана не має постійного місця роботи;

- проживає на тимчасових квартирах без укладення договорів оренди з їх власниками,;

- не перебуває в шлюбі.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого нею злочину, існує реальний ризик залишення нею місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Пункт 2 ч. 1 ст.177 КПК України ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Це обґрунтовується тим, що на даний час у провадженні є необхідність в проведенні ряду слідчих дій, які на даний час у зв`язку із необхідністю проведення значного обсягу першочергових слідчих дій, ще не проведені, зокрема, необхідно додатково оглянути місце події, під час якого можуть бути виявлені та вилучені важливі речові докази, зокрема оглянути місце в лісосмузі на яке вказує потерпіла, як на таке куди її привезли одразу після вчинення злочину. Також на даний момент не встановлено місцезнаходження сумки та ключів від автомобіля потерпілої, якою заволоділи, які на даний час не виявлені, а у разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою остання може цьому перешкодити, знищивши їх.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрювана, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілої у провадженні яка фактично є особою похилого віку та проживає одна, може незаконно впливати на неї, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, є всі підстави вважати що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні ще й інші особи, які на даний час не встановлені та не допитані, та можуть бути свідками чи співучасниками вчинення вказаного кримінального правопорушення, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі буде здійснювати вплив на останніх з метою відмови від дачі показань або давати неправдиві показання.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи все вищезазначене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваною передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам, в тому числі вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть не достатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст.179, 180, 181, 182 КПК України вони не позбавляють в повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Крім того, слід звернути увагу на те, що частина 4 статті 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, рішення суду повинне забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задоволити.
Підозрювана та її захисник в судовому засіданні проти вимог клопотання заперечували та просили застосувати щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши пояснення підозрюваної та її захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд оцінює вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення у вчиненні якого вона підозрюється.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
При цьому суд, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; відсутність зареєстрованого місця проживання на території Київської області; її репутацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи що, підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку що вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, або іншого більш м`якого запобіжного заходу.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З вище наведених підстав, слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 яка підозрюється у вчиненні злочину який пов`язаний із застосуванням насильства.
Разом з тим слід зазначити, що у клопотанні захисника ОСОБА_4 щодо застосування домашнього арешту відносно підозрюваної необхідно відмовити, оскільки підозрюваною та її захисником не надано жодних доказів зареєстрованого місця проживання або перебування підозрюваної, за адресою: АДРЕСА_3 .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184,193,194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваної ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006774 від 01.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 06 січня 2018 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1