УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні № 320 161 700 000 000 04 за ознаками ч. 1,2 ст.204, ч.3 ст.212 КК України, про арешт майна

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідувань кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Стейт Оіл», що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «Державний ощадний банк України».
Відповідно до клопотання ГСУ ФР ДФС України здійснюється розслідування кримінального провадження № 320 161 700 000 000 04 за ч. 1,2 ст.204, ч.3 ст.212 КК України.

Розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Парком-транс», ТОВ «Трейдмей», ТОВ «НБК-2015», ТОВ «Торгруп», ТОВ «Бел-Ойл», ТОВ «Укртрансоіл-2009», ТОВ «БРСМ», ТОВ «БРСМ-Нафта», ТОВ «Бел Оіл», ТОВ «Стейт Оіл», ТОВ «Нафтотрейд-2015», які входять до групи «БРСМ-Нафта», спільно із невстановленими особами, використовуючи нафтобази та інші місця для зберігання необлікованих нафтопродуктів, ухилились від сплати податків в особливо великих розмірах.

Крім того, службові особи зазначених підприємств здійснювали незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, транспортування та реалізацію незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме бензину та дизельного палива на нафтобазах та АЗС, які використовуються підприємствами групи «БРСМ-Нафта», з використанням обладнань, яке забезпечують для масового виробництва таких товарів.

На думку слідчого, грошові кошти на банківському рахунку ТОВ «Стейт Оіл» використані, як засіб вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, що є підставою для накладення на них арешту.
У судове засідання слідчий, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, не прибув, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи слідчого, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали, зокрема, акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Стейл Оіл» та складені за результатами перевірки податкові повідомлення рішення № та № певною мірою підтверджують причетність службових осіб вказаного товариства до ухилення від сплати податків, однак не дають підстав для встановлення об`єктивних даних, які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення за ст. 204 КК України.

Також, вирішуючи питання про можливість використання грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Стейл Оіл», як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наведений чинник заслуговує на негативну оцінку через те, що доказом у цьому кримінальному провадженні мають бути документи, що свідчать про штучне завищення валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Однак, надані слідчому судді матеріали необхідних відомостей не містять, що свідчить про недоведеність, що грошові кошти на рахунках ТОВ «Стейл Оіл» мають злочинне походження або використовуються з метою фінансування такої діяльності, тобто можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Також, вирішуючи, чи виправдовують потреби досудового розслідування саме такий ступінь втручання у права та свободи особи, слідчий суддя враховує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Вказаний принцип пропорційності вимагає доведення стороною обвинувачення обґрунтованості застосування достатньо суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Однак, як з`ясовано вище, не є переконливими доводи слідчого, що накладенням арешту забезпечується збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, вказані фактори дають достатні підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 131, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотанні старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідувань кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 про накладення у кримінальному провадженні № 320 161 700 000 000 04 арешту на грошові кошти ТОВ «Стейт Оіл», що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «Державний ощадний банк України», відмовити.

На дану ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1