Провадження № 1-кп/752/1438/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, освіта середня, студентки 4 курсу заочного відділення кафедри транспортних технологій Національного транспортного університету, не одруженої, працює техніком кафедри Конституційного та адмінстративного права Навчально-наукового інституту Національного авіаційного унівеситету, інваліда з дитинства ІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 08.05.2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину "Collins", розташованому за адресою: місто Київ, вулиця Горького, 176, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки взяла сорочку синього кольору, артикул 88, вартістю 495 гривень, та вдягла її, після чого, не розрахувашись за вказаний одяг, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдала потерпілому Товариству з обмеженою відповідальністю "Дельта Текс" матеріальну шкоду на суму 495 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала в повному обсязі, однак надавати суду покази відмовилась.

Щиро розкаялася у вчиненому.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та надійшов до висновку про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України правильно як таємне викрадення чужого майна крадіжка.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує:

- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- особу обвинуваченої, яка не одружена, є студенткою 4 курсу заочного відділення кафедри транспортних технологій Національного транспортного університету, працює техніком кафедри Конституційного та адмінстративного права Навчально-наукового інституту Національного авіаційного унівеситету, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом з дитинства ІІ групи, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалася.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винної можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винної та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

В той же час, зважаючи на вимоги Закону України "Про амністію у 2016 році" та враховуючи клопотання обвинуваченої про застосування до неї вимог вказаного Закону України "Про амністію у 2016 році", суд надходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. г) Закону України "Про амністію у 2016 році", як таку, що засуджується за вчинення умисного злочину середньої тяжкості і є особою, яку на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідом другої групи.

Долю речового доказу слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити їй покарання - штраф в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. г) Закону України "Про амністію у 2016 році".

Речовий доказ - предмет чорного кольору та сорочку синього кольору, які передані на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дельта Текс" - залишити йому ж за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1