Справа№751/1528/18
Провадження №1-в/751/112/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК №44 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання у м. Чернігові клопотання засудженої ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ :

14.03.2018 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_5 про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році».

У судовому засіданні засуджена підтримала клопотання та просила застосувати відносно неї положення ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона хворіє.

Захисник засудженої підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник Чернігівської виправної колонії №44 в судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як засуджена не відбула половину строку покарання призначеного за вироком суду.

Прокурор вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали даного провадження, матеріали особової справи засудженої, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України «Про амністію у 2016 році».

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2015 року ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за ч.3 ст. 185, ст.75,ст.76 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки (а.с.9-10 особової справи).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2016 року скасовано звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2015 року у вигляді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженій рахується з моменту взяття під варту з 11 березня 2016 року (а.с.5-6 особової справи).

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44. Початок строку відбування покарання з 11.03.2016 року, а кінець строку 11.03.2020 року.

Відповідно до вимог ст.12 КК України, злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

Згідно ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, які засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено вичерпний перелік осіб які підлягають звільненню згідно амністії, а саме: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Засуджена ОСОБА_5 просить звільнити її від відбування покарання у зв`язку з тим, що має погане самопочуття. Однак, матеріали особової справи засудженої ОСОБА_5 не містять довідок медичних установ про наявність у останньої захворювань на підставі яких можливо застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році». Навпаки, згідно витягу з медичної картки ОСОБА_5 від 21.03.2018 року вбачається, що на теперішній час стан здоров`я засудженої задовільний, непрацездатна за віком.

Крім того, судом встановлено, що засуджена вже зверталась до суду з клопотанням про застосування ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році». Однак, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.10.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання з тих підстав, що станом на 07.09.2017 року (день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році») відбута частина покарання засудженої ОСОБА_5 складає 1 рік 5 місяців 27 днів, що є меншим половини призначеного строку основного покарання (4 роки позбавлення волі), і тому до неї не може бути застосовано ст.4 Закону України Про амністію у 2016 році .

Отже враховуючи, що ОСОБА_5 не підпадає під перелік осіб, визначених у статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а також те, що засуджена не відбула половину призначеного строку основного покарання, суд доходить висновку про залишення без задоволення клопотання про звільнення засудженої від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Керуючись вимогами Закону України «Про застосування амністії в України», положеннями Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 85, 86 КК України, ст. 336, 372, 537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженої ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області, засудженою в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1