Справа № 314/114/18
Провадження № 1-в/314/327/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Алма-Ата, Казахтан, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1) 05.08.2008 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186 КК України призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки. 26.05.2009 року постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання строком на 5 років. 27.05.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.
По даній справі засуджений: 01.10.2015 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.12.2015 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2015 року змінено. Виключено з вироку посилання на вчинення крадіжки майна від 23.07.2015 року спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , замінивши їх на «особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження». Виключено з мотивувальної та резолючивної частин вироку кваліфікацію дій ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 27 КК України (за епізодом від 23.07.2015 р.) та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України. В решті вирок стосовно ОСОБА_3 залишено без змін.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.08.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.08.2015 року по 02.12.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 27.08.2015 року, кінець строку: 22.05.2018 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника колонії ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як вінзробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому, в установі виконання покарань працює та стягнень не має.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні покладається на думку суду.

В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2015 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.12.2015 року, з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.08.2016 року, відповідно до якої, в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з 27.08.2015 року по 02.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 03.09.2015 року.

З 20.12.2015 року відбуває покарання Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)».
Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_3 , за час відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, за весь час відбування покарання заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований, за період з січня 2016 року по грудень 2017 року працював лише чотири місяці. Не приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, не залучається до суспільно корисної праці згідно ст. 118 КВК України, при установі в загальній школі не навчається, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволені клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
29.01.2018