Справа № 481/1215/17
Провадж.№ 1-кп/481/141/2017
В И Р О К
іменем України

22.11.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Новому Бузі Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баратівка, Новобузького району, Миколаївської області, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, з вищою освітою, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , а зареєстрованого в буд. АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_4 ,
- обвинуваченого ОСОБА_3 ,
- захисника адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

На початку серпня 2017 року при невстановлених обставинах, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де здійснював господарську діяльність, яка полягала у вирощуванні свійської птиці та здійснював охорону об`єктів, які розташовані за вищевказаною адресою, злив з цистерн, розташованих за вказаною адресою, дизельне пальне у кількості 60 літрів.
У подальшому зазначене дизельне пальне обвинувачений змішав з рідиною невідомого походження, яку знайшов на вищевказаній території, з метою збільшення об`єму пального, внаслідок чого отримав незаконного виготовлений підакцизний товар - фальсифіковане дизельне паливо у кількості 120 літрів, яке зберігав у металевих каністрах за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , та збув 100 літрів незаконно виготовленого підакцизного товару - фальсифікованого дизельного палива невстановленому колу осіб.
09 серпня 2017 року приблизно об 11 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи умисел направлений на збут раніше незаконно виготовленого підакцизного товару - фальсифікованого дизельного пального, знаходячись на території за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , збув ОСОБА_6 незаконно виготовлений підакцизний товар - фальсифіковане дизельне пальне у кількості 20 літрів за ціною 370 грн.
Відповідно до протоколу вимірювань №1 від 25.09.2017 за перевіреними показниками рідина, яку збував ОСОБА_3 не відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови».
Отже обвинувачений ОСОБА_3 в порушення вимог «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. №1442, переслідуючи прямий умисел, направлений на отримання неконтрольованого державою прибутку, здійснював незаконне виготовлення підакцизних товарів, шляхом змішування рідини невідомого походження із дизельним пальним, які в подальшому зберігав з метою збуту та збував шляхом продажу невстановленому колу осіб, чим вчинив злочин передбачений ч.1 ст.204 КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому.
Між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором ОСОБА_4 28 вересня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000070 було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 204 КК України.
ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме: штраф у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп враховуючи те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, вчинив злочин при обставинах, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, яке ОСОБА_3 має понести за вчинення злочину.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину який вчинив ОСОБА_3 що вперше притягується до відповідальності..
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Крім іншого у судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного даним вироком суду на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки у обвинуваченого ОСОБА_3 , після укладення даної угоди, народилась дитина син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив звільнити його від відбування покарання на підставі акту амністії.
Прокурор не заперечував проти задоволення такого клопотання сторони захисту, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 дійсно підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з положеннями п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" Верховна Рада України постановила звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, осіб не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

У судовому засіданні встановлено, що злочин за вчинення якого ОСОБА_3 обвинувачується відноситься до злочину невеликої тяжкості. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої батьківських прав не позбавлений.
ОСОБА_3 не відноситься до осіб, зазначених в ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» та у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія до яких не застосовується.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання у зв`язку з амністією.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речовий доказ, а саме рідина з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів у кількості 19,3 л., яка постановою слідчого з ОВС ВОДР СУ ФР ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_8 від 11.08.2017 року визнана речовим доказом та передана на зберігання до камери речових доказів СУ ФР ГУ ДФС у Миколаївській області, згідно до приписів п. 3 ч. 9 ст.100 КПК України підлягають знищенню.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2017 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України і призначити йому, узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, призначеного даним вироком, на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речові докази по справі: рідину з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів у кількості 19,3 л. яка знаходяться на зберіганні в камері речових доказів СУ ФР ГУ ДФС у Миколаївській області - знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України або до суду, яким затверджено угоду з підстав невиконання угоди протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.
Суддя: