печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5077/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням слідчого в особливо важливих справах cлідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000238, про накладення арешту, -
В С Т А Н О В И В :
31.01.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах cлідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України капітаном юстиції ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно ОСОБА_5 .
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
31 січня 2018 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, подала заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурорм у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що Військовою прокуратурою Центрального регіону України здійснюється досудове розслідуванняу кримінальному провадженні під №0000238, за підозрою тимчасово виконуючої обов`язки директора державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.07.2013 наказом Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств) № 27 - ДП, тимчасове виконання обов`язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» покладено на помічника генерального директора консультаційного відділу Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_5
08.07.2013 відповідно до наказу № 64 ОСОБА_5 прийняла обов`язки директора державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», які виконувала до 10.11.2017.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 державному підприємству Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» завдано матеріальну шкоду на суму 1 303 000 грн. 00 коп.
29 січня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає як обов`язкове додаткове покарання конфіскацію майна.
Слідчий вказує, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його відчуження, та в даному випадку таке обмеження є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Пунктом 3-4 частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновків, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_5 та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 .
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в особливо важливих справах cлідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000238, про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт на:
-1/1 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ,яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ;
-14/25 частки будинку, за адресою: АДРЕСА_2 ,яка належить на праві приватної ОСОБА_6 ;
- 1/1 частки будинку, за адресою: АДРЕСА_2 ,яка належить на праві приватної ОСОБА_6 ;
-1/1 частки земельної ділянки, площею 0,0047 Га, кадастровий номер :06:046:0116 за адресою: АДРЕСА_3 ,яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ;
-автомобіль «Peugeot 308», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя