В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, студента 2-го курсу ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище», офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
-у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -
Неповнолітній ОСОБА_6 , разом з особою відносно якої кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України та невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали досудового розслідування відносно яких виділені в окремі кримінальні провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, домовились про заволодіння чужим майном, шляхом обману. З цією метою ОСОБА_6 , та особа відносно якої кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України та невстановлена досудовим розслідуванням особа розподілили між собою ролі наступним чином: невстановлена особа для здійснення шахрайських дій орендує квартиру, знаходить потенційного потерпілого - продавця техніки, домовляється з ним про зустріч та придбання техніки; неповнолітній ОСОБА_6 , відповідно до розподіленої ролі, має зустрітись з потенційним продавцем техніки та під приводом здійснення покупки заволодіти нею, після чого реалізувати майно, отримане в процесі вчинення шахрайських дій, шляхом його продажу; особа відносно якої кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України , в свою чергу, діючи відповідно до розподіленої ролі, має знаходитись в безпосередній близькості від місця вчинення злочину та забезпечити надійний шлях відходу неповнолітнього ОСОБА_6 після вчинення ним шахрайських дій.
Так, 24.10.2017 невстановлена особа, з метою вчинення шахрайських дій, орендувала квартиру АДРЕСА_2 . Після чого, цього ж дня, 24.10.2017, невстановлена особа разом з ОСОБА_6 та особою відносно якої кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України прибули за вищевказаною адресою, де останні залишились з метою підготовки для вчинення злочину, а невстановлена особа покинула приміщення квартири.
Таким чином своїми діями, неповнолітній ОСОБА_6 , особа відносно якої кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КК України та невстановлена в ході досудового розслідування особа, шляхом обману заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 1100 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину, а саме станом на 25.10.2017, складає 29 326 гривень 00 копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілим та обвинуваченим від 29.11.2017 року, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони погодились на призначення покарання, при цьому зазначили, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
При проведенні підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.
Захисник просила суд затвердити угоду.
Потерпілий ОСОБА_7 також просить суд затвердити угоду.
Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої невеликої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для затвердження угоди про примирення обвинуваченого та потерпілого, при цьому визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень .
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про примирення, укладену 29.11.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Речові докази DVD-R Ridata Eco Series 4,7 Gb 120 min залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1