УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року

м. Київ
Справа № 727/5339/17

Провадження № 51-2775ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року засуджено: ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_4 у строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; ОСОБА_5 визнано невинуватим за ч. 2 ст. 185 КК та виправдано у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, в поданій скарзі прокурор обмежився лише загальними фразами про допущенні, на його думку, порушення апеляційним судом процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, а також на не відповідність ухвали цього суду вимогам ст. 419 КПК. При цьому прокурор не конкретизував, у чому саме полягали такі порушення та неправильне застосування закону та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування ухвали апеляційної інстанції касаційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Також слід зазначити, що доводи касаційної скарги прокурора щодо незаконності вироку місцевого суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3