Справа № 602/225/17
Провадження № 1-кп/602/51/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" листопада 2017 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 , потерпілого- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці кримінальне провадження №0000041 від 26 лютого 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, приватного підприємця, освіта середня спеціальна, депутатом не являється, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не судимого,
за ч.2 ст.125 КК України, -
В С ТА Н О В И В:
25 лютого 2017 року близько 23 год. 50 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які перебували в приміщенні ресторану «Талісман», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. Після цього у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 25 лютого 2017 року близько 23 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні ресторану «Талісман», що розташований за адресою: м.Ланівці, Тернопільської області, вул.Незалежності, 8, піднявся на другий поверх зазначеного закладу, зайшов у кабінку, де сидів ОСОБА_7 , наблизився до нього та, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, умисно наніс один удар долонею правої руки в голову та один удар долонею лівої руки в праву частину обличчя ОСОБА_7 , розуміючи, що внаслідок його протиправних дій ОСОБА_7 отримає тілесні ушкодження та бажаючи настання цього.

Внаслідок умисного нанесення ОСОБА_5 ударів ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, садна на носі, крововиливу у білкову оболонку і синця повік правого ока та синця в ділянці внутрішнього кута лівого ока, закритої черепно-мозкової травми -струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю та пояснив, що 25 лютого 2017 року він був зі своїм сином на весіллі у родичів, яке відбувалося в приміщенні ресторану «Талісман». Близько 24 години він помітив відсутність свого сина ОСОБА_10 та почав його шукати в приміщенні ресторану. Незадовго після цього побачив сина на сходах, які вели на другий поверх ресторану, та потерпілого, який сходив вниз. Його це дуже обурило. Він не розумів, чому дитина там знаходилася. На його запитання син пояснив, що він наверху в одній з кабінок дивився мультфільми. Будучи схвильованим таким вчинком незнайомого чоловіка, він посадив сина за стіл та піднявся на другий поверх, бажаючи пояснень даного вчинку. Потерпілий знаходився в кабінці один, на його запитання не відповів нічого і тоді він не стримався та наніс йому один удар в обличчя, після чого потерпілий сів, та ще один-два удари правою рукою. Побачивши, що у потерпілого з носа іде кров, він перестав наносити удари. Свідком цього був лише його знайомий ОСОБА_11 , який знаходився в коридорі. У вчиненому щиро розкаявся. Просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2016 році», як до особи, не позбавленої батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працював охоронцем в ресторані «Талісман», де міг знаходитися в одній із кабінок. 25 лютого 2017 року в ресторані святкувалося весілля. Він слідкував за порядком в приміщенні і побачив, що бігає хлопчик В цей час він не знав чия це дитина. Хлопчик був у вишиванці, без верхнього одягу та весь мокрий. Він йому порадив не бігати, так як двері на вулицю відкриті, щоб не захворів, бо мама потім буде колоти уколи, на що хлопчик відповів, що мами вдома немає, він в ресторані з татом та тьотею і що тато десь є на території приміщення. Тоді він запропонував хлопчику, щоб той не бігав мокрий на холоді, піднятися наверх в кабінку та подивитися телевізор, поки він пошукає батька та повідомить про його місцезнаходження. Це все видно на записах з відеокамер, які знаходяться в приміщенні. Вони часто, якщо відзначається весілля і є в залі діти, беруть їх наверх, де діти дивляться телевізор, грають з ними в шахи. Завівши хлопчика в кабінку та включивши йому телевізор, він спустився вниз, щоб відшукати батька. В цей час він почув, як обвинувачений гукає сина та повідомив йому, що відвів хлопчика наверх в кабінку, щоб той не простиг. ОСОБА_5 відреагував на його слова лайкою, образливо обізвав його, забрав сина і пішов. Через деякий час, коли він знаходився один в своїй кабінці, туди увійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Обвинувачений без усяких пояснень наніс йому удар в обличчя і ще кілька ударів по голові. Удари наносив лише обвинувачений. У ОСОБА_5 було червоне обличчя та від нього було чути запах алкоголю, однак, він не був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Після нанесених ударів, у нього пішла носом кров, яку він не міг довго зупинити, в звязку з чим пішов додому та викликав іншого охоронця. Зранку звернувся за медичною допомогою в лікарню, де його госпіталізували.

Наявність провини у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- висновком експерта №270 від 27 березня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, садна на носі, крововиливу у білкову оболонку і синця повік правого ока та синця в ділянці внутрішнього кута лівого ока, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, які виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення ОСОБА_7 за медичною допомогою. Судово-медичних даних щодо послідовності утворення вказаних ушкоджень немає. Встановлені травми належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Зважаючи на характер та розташування відмічених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, утворення їх за наведених у постанові і повідомлених ним при експертизі обставин від нанесення ударів руками (кулаками), не виключається. З огляду на кількість розташування цих ушкоджень, вони утворились внаслідок щонайменше двох таких травмуючи випадків. (а.с.50-53).
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 .
Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення злочину та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с.46), на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с.47), позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.48), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.49), обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно ст. 66 КК України суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування в розкритті кримінального правопорушення та суду у встановленні істини в справі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обвинуваченим ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про звільнення його від покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» і на даний час, у нього є син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на даний час виповнилося 9 років і відносно якого він не позбавлений батьківських прав.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, вчинив злочин вперше, а також те, що потерпілий пробачив обвинуваченого та ОСОБА_5 подав клопотання щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», просила суд визнати ОСОБА_5 винним за ч.2 ст.125 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360.00 гривень та згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 має неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с. 44) та не позбавлений батьківських прав, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Законом України "Про амністію у 2016 році". Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: амністія в подальшому протягом наступних десяти років до нього не може бути застосована.
Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) грн. 00 коп.

Заяву ОСОБА_8 про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу.

Вирок суду може бути оскаржений, шляхом подання апеляційної скарги особами зазначеними в ст.393 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1