справа №619/3696/17
провадження №1-кп/619/505/17
ВИРОК
іменем України

18 грудня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
обвинуваченої - ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянки України, одруженої, не працюючої, з неповною середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
13.08.2017 приблизно о 15-00год. ОСОБА_5 , знаходилася в будинку АДРЕСА_2 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 та знайомим ОСОБА_6 , де вживали спиртні напої. Приблизно о 23.30год, того ж дня, під час вживання спиртного, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , схопила зі столу кухонний ніж та нанесла один удар правою рукою, в якій тримала ніж, останньому в область живота ліворуч, спричинивши йому сліпе проникаюче колото-ріжуче поранення живота в середній третині ліворуч з наскрізним ушкодженням передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину та пошкоджує великий сальник, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №82-ОКБ/17 від 31.08.2017 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, внаслідок чого ОСОБА_4 в подальшому госпіталізовано на стаціонарне лікування до лікарні.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченою не оспорюються.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 , які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 66 КК України визнається обставинами, які пом`якшують її покарання.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винної, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Суд зазначає, що щире каяття полягає у належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки. При цьому домінуючим є внутрішнє ставлення винного до скоєного, що знаходить зовнішній прояв у його словесному осуді, вибаченні перед потерпілим, вжитті заходів для відшкодування шкоди. Така оцінка власних дій була виражена обвинуваченою протягом усього судового розгляду.
Як передбачено ч.1 ст. 368 КК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Дергачівським міськрайонним відділом з питань пробації, ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначається, як середній, відповідно до обвинуваченої можна застосувати такий вид інтервенції, як виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті, у мінімальному розмірі.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винної, наслідки вчиненого злочину, ставлення винної до скоєного та наслідків злочину, яка у повному обсязі відшкодувала матеріальну та моральну шкоду потерпілому, про що надана відповідна заява, попросила вибачення перед потерпілим та останній її вибачив і просив покарання для обвинуваченої, не поєднаного з позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Долю про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати покладаються на обвинувачену.
З урахуванням вимог ст.ст.176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: кухонний ніж з рукояттю білого кольору, кухонний ніж з рукояттю чорного кольору, змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати №45, кофту синтетичну рожевого кольору зі слідами нашарування РБК, фрагмент тканини з нашаруванням РБК з кімнати №5, майку та спортивні штани, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області знищити.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічних експертиз №1297 від 18.09.2017 у розмірі 1779,66грн, №1296 від 18.09.2017 у розмірі 1779,66грн, а всього 3559,32грн. (три тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 32 копійки).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1