УХВАЛА
10 жовтня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої адвоката: ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглядаючи у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:
якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 410 КК України, -
в с т а н о в и в :
Кримінальне провадження підсудне Хмельницькому міськрайонному суду.
В ході підготовчого провадження адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання щодо повернення обвинувального акта, оскільки він не відповідає вимогам КПК України за наступних обставин. Так, на сторінці 2 обвинувального акту вказується, що 27.03.2017 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №15-рс ОСОБА_6 призначено на посаду провідного бухгалтера фінансово-економічної служби даної військової частини. Однак, на сторінці 7 обвинувального акту зазначено, що перше безпідставне нарахування грошового забезпечення відбулось на підставі платіжного доручення №174 від 24.03.2015 року, а платіжна відомість по якому була підписана 25.03.2015 року. Таким чином, неправдиві відомості до офіційних документів, а саме платіжного доручення, були внесенні за 3 дні до того, як ОСОБА_6 була призначена на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, як зазначає захисник ОСОБА_7 , виклад фактичних обставин, які містяться на сторінці 5 обвинувального акту, а саме що його підзахисна внесла неправдиві відомості до роздавальних відомостей за грудень 2013 року та за березень 2015 року не відповідає дійсності, оскільки на момент їх складання його підзахисна ще не була призначена на посаду. Такі ж самі неточності містяться на сторінках 6,9,10 обвинувального акту.
Прокурор вважає доводи адвоката ОСОБА_7 необґрунтованими з наступних підстав.
Так, ОСОБА_6 27.03.2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №15-рс, призначена на посаду провідного бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 в подальшому НОМЕР_2 та в цей же день згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №68 остання прийняла посаду та приступила до виконання службових обов`язків за постановою, а не 27.03.2017 року, як зазначає захисник.
Також, на сторінці 2 обвинувального акту зазначено, що старший сержант ОСОБА_6 з 06 липня 2004 року по даний час проходить військову службу у Збройних Силах України військовій частині польова пошта НОМЕР_2 (колишнє найменування НОМЕР_1 ), яка дислокується в АДРЕСА_1 , на посадах бухгалтера у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_1 , тобто з 2004 року вона постійно обіймала посади бухгалтера у військовій частині, а тому на сторінці 5 обвинувального акту зазначено, що в період з грудня 2013 року по травень 2017 року старший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_6 обіймала посади бухгалтера та провідного бухгалтера фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 .
Також, захисник ОСОБА_7 у своєму клопотанні стверджує, що на сторінці 6 обвинувального акту є посилання на ст.1 Закону України «Про правовий режим майна», проте це не відповідає дійсності, оскільки, на сторінці 6 обвинувального акту є посилання п.2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95/-ВР, в якій зазначено, що військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_6 на час вчинення злочину не була військовою службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими обов`язками, проте даний факт спростовується наказом про призначення на посаду та посадовою інструкцією, відповідно до якої ОСОБА_6 була наділена адміністративно-розпорядчими функціями та являлась службовою особою.
Також, захисник ОСОБА_7 у своєму клопотанні зазначає, що йому незрозуміло, чи неправдиві відомості були внесені до меморіального ордеру чи до окремих розрахунково-платіжних відомостей, однак встановлено, що меморіальний ордер №5 це є зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій. Роздавальна відомість є матеріальним носієм інформації, що посвідчує певні факти, що є підставою для здійснення виплат та в силу примітки до ст. 358 КК України являється офіційним документом.
Окрім того, захисник ОСОБА_7 зазначив, що на час вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення особливий період не діяв, однак в Україні настав особливий період з моменту прийняття Президентом України Указу від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», зокрема, Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду, а в подальшому Указом Президента України від 15.01.2015 року 3113-VIII переведено національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду. Крім того, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, а отже не припиняє існування особливого періоду.
Заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що підстав для прийняття рішень передбачених п.п. 1-4. ч. 3 ст. 314 КПК України, не вбачається.
Обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314 КПК України,
Кримінальне провадження призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду (м. Хмельницький, вул. Героїв майдану, 54, к. 411) на 06.12.2017 року на 10 год. 00 хв..
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3