пр. № 1-кп/336/418/2017
№ 336/4184/17
ВИРОК
Іменем України
25 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Токмак Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , неодруженого, освіта неповна середня, непрацюючого, раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2007 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки (постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 09.08.2007 року терміну випробування скасовано, звільнився 15.06.2009 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 22 дні);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2010 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 1, ст. 187 ч. 2 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі (звільнився 01.02.2016 року у зв`язку з відбуттям терміну покарання);

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_3 , неодруженого, освіта неповна середня, непрацюючого, раніше судимого:

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2005 року за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 309 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі (звільнився 13.08.2007 року у зв`язку з відбуттям покарання);

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2012 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 2 з застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна (звільнився 31.12.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання),

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17 червня 2017 року приблизно о 12.30 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючим повторно, перебуваючи у лісосмузі між вул. Чарівною та вул. Магістральною у м. Запоріжжя в районі кінцевої зупинки трамваю маршруту № 14, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, відкрито викрали у ОСОБА_6 належне останньому майно загальною вартістю 2247 гривень, а саме: сумку-борсетку чорного кольору, в якій знаходились гаманець, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , які не представляли матеріальної цінності, грошові кошти в сумі 1847 гривень, мобільний телефон Nokia RM 944 вартістю 200 гривень з сім картою оператора мобільного зв`язку Лайф, мобільний телефон Sigma ІP67 вартістю 200 гривень з карткою оператора мобільного зв`язку Київстар. В ході викрадення майна з метою перешкоджання можливому опору потерпілого ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме наніс один удар кулаком правої руки в область правої брови потерпілого, від якого останній впав на землю.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені вину у скоєнні інкримінованого злочину визнали повністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що того дня він зустрівся з ОСОБА_5 біля супермаркету «АТБ» по вул. Чарівній у м. Запоріжжя та вони обидва випили по пляшці пива, після чого у них виник умисел з метою здобуття коштів скоїти грабіж. З метою скоєння злочину вони попрямували в бік вул. Магістральної у м. Запоріжжя, де на зупинці трамваю маршруту № 14 помітили потерпілого ОСОБА_6 , який йшов через лісосмугу в напрямку вул. Чарівної, та пішли за ним. Наздогнавши ОСОБА_6 у лісосмузі, ОСОБА_4 вдарив кулаком правої руки в обличчя потерпілого, після чого повалив його на землю, а ОСОБА_5 тим часом вирвав з рук потерпілого борсетку. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побігли в напрямку супермаркету «Сільпо» по вул. Чарівній у м. Запоріжжя, дорогою витягли з сумки гаманець та два телефони, а сумку з іншими речами викинули. Хвилин за 10-15 після скоєння грабежу обвинувачені були затримані працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що з ОСОБА_7 зустрілись того дня біля магазину «АТБ», де випили пива. Оскільки грошей більше не було, а вони хотіли продовжити розважатись далі, вирішили скоїти грабіж. В районі лісосмуги наздогнали ОСОБА_6 , за яким раніше слідкували, та, зненацька вискочивши з кущів, ОСОБА_4 вдарив потерпілого, а потім повалив на землю, а ОСОБА_5 тим часом вирвав у ОСОБА_6 борсетку, після чого обидва побігли з місця скоєння злочину. Оглянувши борсетку, знайшли гаманець з грошима в сумі приблизно 1800 гривень, два телефони, годинник на ланцюжку, пенсійне посвідчення, ключі, тощо. Гаманець з грошима, телефони та годинник забрали, а інші речі разом із борсеткою викинули.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини злочину, скоєного щодо нього. Вказавши, що того дня йшов з боку вул. Магістральної в бік вул. Чарівної у м. Запоріжжя через лісосмугу, з собою ніс серп та борсетку, в якій був гаманець із грошима в сумі більше 2000 гривень, два телефони, пенсійне посвідчення, банківська картка, 22 ключі, тощо. До нього підбігли обвинувачені, ОСОБА_4 одразу вдарив кулаком в обличчя в область правої брови та повалив на землю, після чого у нього вирвали сумку та вдарили два рази по спині. Підвівшись, потерпілий вийшов на вул. Чарівну, де в цей же час перебував патрульний автомобіль поліції. Звернувшись до працівників поліції, ОСОБА_6 розповів їм, що трапилось та поліцейські запропонували йому сісти в автомобіль та проїхати найближчими вулицями. Біля супермаркету «Сільпо» ОСОБА_6 побачив обвинувачених, який впізнав та вказав на них поліцейським, які тут же їх затримали. Потерпілий також зазначив, що борсетку разом з ключами та пенсійним посвідченням не знайшли, а банківську картку йому згодом провернули працівники банку, в який її принесла якась дівчина.

Враховуючи позицію обвинувачених, які визнали вину у скоєнні злочину, давши докладні пояснення, не оспорювали кваліфікацію своїх дій, вартість викраденого майна, інші обставини інкримінованого їм злочину, суд за згодою усіх учасників кримінального провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілого, документами, що характеризують особи обвинувачених та документів, що стосуються речових доказів. Будь-яких інших доказів прокурор, потерпілий та обвинувачені суду не надали, про необхідність дослідження додаткових доказів не заявляли.

При визначенні кваліфікації дій обвинувачених суд виходить з наступного.

Статтею 37 ч. 1 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Враховуючи покази потерпілого та обвинувачених, які узгоджуються між собою, щодо застосування ОСОБА_4 до ОСОБА_6 насильства, яке виразилось у нанесенні обвинуваченим удару в область обличчя потерпілого та поваленні його на землю, суд погоджується з підставністю кваліфікації дій ОСОБА_4 з застосуванням кваліфікуючої ознаки застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, хоча наявність у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень висновком експерта не встановлена, оскільки потерпілий відмовився від проведення судової медичної експертизи.

Дослідивши усі досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як умисне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ст. 186 ч. 2 КК України; дії ОСОБА_5 як умисне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ст. 186 ч. 2 КК України.

Висновки сторони обвинувачення щодо відсутності в діях обвинувачених обставин, які обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання щодо обох обвинувачених, очевидно не ґрунтуються на фактичних обставинах скоєння злочину та є наслідком неналежного виконання покладених на сторону обвинувачення обов`язків, передбачених ст. 91, 92 КПК України.

Так, враховуючи пояснення обох обвинувачених щодо вжиття ними алкогольних напоїв безпосередньо перед скоєнням злочину, вік потерпілого ОСОБА_6 , якому на час скоєння злочину виповнилось майже 78 років, суд вважає, що до обставин, які обтяжують покарання обох обвинувачених, слід віднести скоєння злочину особою, яка перебуває у частині алкогольного сп`яніння, а також скоєння злочину щодо особи похилого віку.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить лише визнання вини у скоєнні злочину.

Будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щиро покаялись у скоєному або активно сприяли розкриттю злочину в ході розгляду справи судом не встановлено, адже обвинувачених затримали майже одразу після вчинення ними злочину за вказівкою потерпілого, який їх упізнав, разом з викраденим майном, що очевидно не можна віднести до їх активних дій, які б сприяли розкриттю злочину.

Жодного каяття або жалю з приводу скоєного суд не побачив, адже кожен з обвинувачених вже неодноразово притягувався за скоєння злочинів проти власності, при цьому будь-яких намагань компенсувати потерпілому понесені ним моральні страждання, а рівно і відшкодувати вартість втраченого (викинутого обвинуваченими) майна, яке не має матеріальної цінності хіба що для сторони обвинувачення, а аж ніяк не для потерпілого, обвинувачені не вчинили, посилаючись на матеріальні складнощі.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимими за скоєння різноманітних злочинів проти власності, в тому числі і злочинів, поєднаних з застосуванням насильства, на обліку у наркологічному чи психіатричному диспансері не перебувають, не одружені, не працюють, не мають неповнолітніх дітей на утриманні, новий злочин вчинили невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі.

Враховуючи таке, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають поваги до суспільства та встановлених в ньому правил та норм поведінки, не виявляють жодної спрямованості до виправлення чи усвідомлення протиправності своїх діянь, виявляють усі ознаки стійкої антисоціальної та злочинної поведінки, що дає суду підстави вважати, що мета належного покарання та виправлення обвинувачених може бути досягнута виключно в умовах тимчасової ізоляції обвинувачених від суспільства та неухильного нагляду і контролю за їх поведінкою.

Отже, з урахуванням наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує вину обвинувачених, наявності обставин, які обтяжують вину, відсутності дієвого каяття у скоєному злочині, приймаючи до уваги обставини злочину, суд вбачає підстави для призначення максимальної міри покарання, встановленої санкцією статті 186 ч. 2 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 186 ч. 2 КК України,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ст. 186 ч. 2 КК України покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_5 за ст. 186 ч. 2 КК України покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з дати фактичного затримання.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року, на мобільний телефон Nokia RM 944 з сім картою оператора мобільного зв`язку Лайф, мобільний телефон Sigma ІP67 з карткою оператора мобільного зв`язку Київстар, грошові кошти в сумі 1847 гривень, скасувати.

Речові докази гаманець коричневого кольору, ремінь, кишеньковий годинник «Ракета», мобільний телефон Nokia RM 944 з сім картою оператора мобільного зв`язку Лайф, мобільний телефон Sigma ІP67 з карткою оператора мобільного зв`язку Київстар, грошові кошти в сумі 1847 гривень, передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1