Ухвала
Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-208 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17 липня 2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт,
за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 164 КК України,
встановила:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді обмеження волі:
- за ч. 2 ст. 125 КК України на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 164 КК України на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.
Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 505,74 грн та моральну 7000 грн.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року вказаний вирок залишено без змін.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 01 жовтня 2014 року приблизно о 20.30 год. в квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з неповнолітньою падчеркою ОСОБА_5 наніс останній декілька ударів долонею в обличчя, після чого схопив за волосся та вдарив головою об підлогу близько 15 разів, вирвавши під час цього пасмо її волосся.
Своїми діями ОСОБА_4 спричинив неповнолітній ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_4 умисно злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року, аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , внаслідок чого в період з липня 2013 року по березень 2014 року, а також з грудня 2014 року по липень 2015 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів за 17 місяців на загальну суму 8 859,65 грн.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Вважає, що суд, призначивши ОСОБА_4 покарання, не врахував обставини вчинення злочину та дані про його особу, який вчинив злочин маючи не зняту і не погашену судимість, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та щодо неповнолітньої особи. Крім цього, прокурор вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК, оскільки суд, на його думку, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора і розглянув її формально.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 164 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання та вимог ст. 419 КПК, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні, та за відсутності обставин які пом`якшують покарання визнав обтяжуючими обставинами вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. З огляду на це, призначивши засудженому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції прокурора, аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Судді

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3