АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року, якою відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим суддею грубо порушені норми кримінального процесуального законодавства, не забезпечені цілі та принципи вирішення питання про доцільність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_6 є підозрюваним у скоєнні тяжкого, корисливого, насильницького кримінального правопорушення, постійного місця роботи або навчання не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, утриманців не має.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 00 годин 01хвилин15 листопада 2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурор не довів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням наступного: особи підозрюваного, який раніше не судимий, проживає у сім`ї разом з дружиною, яка на цей час є вагітною; второрядної ролі підозрюваного у вказаних подіях, відношення підозрюваного до скоєного та його поведінка у судовому засіданні, яка свідчить про його каяття, відсутність у підозрюваного закордонного паспорту, міцність його соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані не у повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.

Як вбачається з клопотання та наданих до нього матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, були внесені відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002916 від 17 вересня 2017 року.

18 вересня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що 14 вересня 2017 року ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_9 , що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 в цей же день та час разом з іншими учасниками злочинної групи, перебуваючи в автомобілі марки «Мерседес Бенз» сірого кольору, використовуючи предмет схожий на пістолет, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 .
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 15 вересня 2017 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15 вересня 2017 року.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором того факту, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що матеріалами провадження підтверджено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити, зважаючи в тому числі і на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна. Зазначена обставина дає підстави колегії суддів прийти до висновку що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Доказом того факту, що ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, є наявна в матеріалах заява потерпілого ОСОБА_9 , в якій він зазначив, що боїться за своє життя та здоров`я у зв`язку з нападом на нього, у тому числі ОСОБА_6 , який може використовувати моральний та фізичний тиск.
Крім того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи не під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з урахуванням того, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні крім даних правопорушень, ще й в рамках іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України. Всі кримінальні правопорушення, по яким пред`явлена підозра ОСОБА_6 , мають суспільно небезпечний характер.
Крім того, слід зауважити, що при наданні оцінки особі підозрюваного, слідчий суддя вийшов за рамки клопотання слідчого, зазначивши про нібито второрядну роль підозрюваного у вказаних подіях. Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину і надавати юридичну кваліфікацію вчиненим діям. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п.2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в строк до 15 листопада 2017 року, взявши його під варту в залі суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 листопада 2017 року.
Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4