Справа № 298/415/16-к
У Х В А Л А

14.11.2017 м. Ужгород
в с т а н о в и в :
До апеляційного суду Закарпатської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ст.116 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Цим же вироком суду визначено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , який закінчується 24 вересня 2017 року та ухвалою апеляційного суду Закарпатської області продовжений до 20 листопада 2017 року включно.

Захисник ОСОБА_8 подав до апеляційного суду клопотання, в якому зазначив про те, що перебування обвинуваченого в скляному боксі суперечить ст.3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практиці Європейського суду з прав людини та просив забезпечити можливість обвинуваченому ОСОБА_6 перебувати під час апеляційного розгляд провадження поряд зі своїми захисниками. В обгрунтування клопотання захисник вказує на те, що перебування обвинуваченого в скляному боксі суперечить ст.3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини "Свінаренко та Сляднєв проти Росії, "Лабіта проти Італії", "В`ячеслав Білоусов проти Росії", згідно яких тримання обвинувачених в певних випадках в металевій клітці або у скляному боксі - є порушеннями ст.3 та ст.6 Конвенції.

Заслухавши прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого та захисників, які клопотання підтримали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Твердження захисника у клопотанні не позбавлені змісту, оскільки з урахуванням обставин провадження, а також даних про оосбу обвинуваченого ОСОБА_6 , його перебування в скляному боксі суперечитиме ст.3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини "Свінаренко та Сляднєв проти Росії, "Лабіта проти Італії", "В`ячеслав Білоусов проти Росії", згідно яких тримання обвинувачених в певних випадках в металевій клітці або у скляному боксі - є порушеннями ст.3 та ст.6 Конвенції.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України на день розгляду клопотання апеляційним судом фактично відбув призначене йому покарання.

Зважаючи на вищенаведене, а також те, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 20 листопада 2017 року, з урахуванням

даних про особу обвинуваченого, який являється особою похилого віку, стан його здоров`я, позитивної характеристики, наявністю постійного місця проживання, коленгія суддів приходить до висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу виді домашнього арешту в нічний час із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого,

А тому, з урахуванням наведеного клопотання захисника ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст.331, п.4 ч.1 ст.401 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Люта, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт без застосування електронного засобу контролю.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 20 до 7 години наступного дня.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 визначити до 13 січня 2018 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати обов`язок: не відлучатися з населеного пункту м. Ужгород та повідомляти суд про зміну місця проживання. .

Обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно в залі апеляційного суду.

Контроль за виконанням вказаної ухвали суду покласти на Ужгородський міськрайонний відділ головного управління Національної поліції в Закарпатської області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: