Провадження № 1-кс/761/95/2018
У Х В А Л А
Іменем України
30 січня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0007600 від 01.07.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Своє клопотання заявник мотивує тим, що Шевченківським УП ГУ НП в м.Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0007600, в рамках якого накладено арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015р.
Як підставу для скасування арешту майна адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що насьогодні відпала потреба у подальшому вжитті заходів забезпечення провадження у зв`язку з тим, що її довірителю було відступлено право вимоги за договором іпотеки від ТОВ «Кредекс Фінанс» щодо арештованої квартири у провадженні, при цьому ОСОБА_5 є добросовісним набувачем нерухомого майна, однак накладений арешт на квартиру позбавляє її права вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном
Заявник у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила про його задоволення.
Представник потерпілого проти задоволення клопотання заперечив.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання попереджався належним чином, що не перешкоджає розгляду.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, заслухавши заявника та представника потерпілого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Отже, клопотання подано до належного суду.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України арешт зазначеного в клопотання майна, має на меті збереження речових доказів та можливу конфіскацію майна, як виду покарання.
Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи сторони заявника, що арешт на майно накладено необгрунтовано та що в подальшому його застосуванні відпала потреба не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та жодними доказами, долученими до матеріалів клопотання, підтверджені також не були.
Крім того досудове розслідування кримінального провадження № 0007600 від 01.07.2015 року на даний час триває, а тому необхідність існування такого заходу забезпечення криімнального провадження на даний час не зменшилась.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.
Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0007600 від 01.07.2015 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1