АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/292/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТРЕЙДІНГ" ОСОБА_6 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфіш-плюс" ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22.11.2017 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та накладено арешт на майно ТОВ " Інтерфіш-плюс", а саме:

- риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU70072, IMO 8837980;

- риболовецьке судно "СЧС-1028", SRU70056, IMO 88726844,

- риболовецьке судно "СЧС-1047", SRU70071, IMO 8847088.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ "Інтерфіш-плюс" ОСОБА_7 та директор ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" ОСОБА_6 подали кожен окремо апеляційні скарги.

У апеляційній скарзі представник ТОВ "Інтерфіш-плюс" просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зобов`язавши службових осіб державного підприємства "Служба капітана Маріупольського морського рибного порту" повернути "судову роль" риболовецькому судну "СЧС-1047", SRU70071, IMO 8847088, яке належить ТОВ "Інтерфіш-плюс" (код 22161470).

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, представник власника майна ОСОБА_7 зазначає, що висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно ТОВ "Інтерфіш-плюс" не відповідають фактичним обставинам справи. Під час судового розгляду була допущена неповнота та залишилися не дослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення судового рішення, оскільки під час розгляду справи не були присутні представники ТОВ "Інтерфіш-плюс". Накладений слідчим суддею арешт позбавив товариство здійснювати фінансово - господарську діяльність, у зв`язку з чим, останнє не має можливості виконувати зобов`язання за договорами, що призводить до матеріальних збитків. Основним видом господарської діяльності ТОВ "Інтерфіш-плюс" є "Морське рибальство", яке здійснюється виключно на території України.

Також вказує, що органом досудового розслідування не було надано доказів того, що майно ТОВ "Інтерфіш-плюс" здобуте незаконним, злочинним шляхом і є знаряддям кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. При цьому, у матеріалах провадження відсутні відомості про повідомлення підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 110-2, ч. 2 ст.364 КК України будь - кому із посадових осіб товариства. Арештоване майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, доказів на підтвердження даного факту не надано, а тому не може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

У апеляційній скарзі директор ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне, скасували ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року в частині накладення арешту на риболовецьке судно "СЧС-1028", SRU70056, IMO 88726844 та зняти з нього арешт.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без повідомлення та без участі в судовому засіданні представника ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" та власника арештованого майна, про наявність оскаржуваної ухвали товариство дізналося 22.12.2017 року з Єдиного реєстру судових рішень.

Стосовно апеляційної скарги, то апелянт посилається на те, що згідно із свідоцтвом про право власності на судно, серія АВ № 000565, видане № 165 від 29.09.2017 року судновласниками риболовецького судна "СЧС-1028", SRU70056, IMO 88726844, є ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" та ОСОБА_12 . Слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано того, що арешт майна призведе до зупинення підприємницької діяльності товариства, неможливості сплати заробітної плати працівникам та сплати податків. Жодна посадова особа ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" та ОСОБА_12 не мають статуту підозрюваних у даному кримінального провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власників майна, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі представника ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ", про наявність оскаржуваної ухвали директор ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" дізнався 22.12.2012 року, а подав апеляційну скаргу 22.12.2017 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004101 від 28.12.2017 рроку, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 2 ст. 364 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , організували проведення на території так званої Донецької народної республіки (далі - «ДНР») та на підконтрольній території України господарську діяльність, пов`язану зі сплатою податків, доходів, зборів та інших платежів до бюджетів установ та організацій окупаційної влади «ДНР», що має на меті зміну меж території або державного кордону України.
Зокрема, ОСОБА_13 є фактичним власником рибопромислового флоту та переробних потужностей ТОВ «Інтерфіш-плюс» () та ТОВ «Технопарк-Донбас» (), якими здійснюється промисловий вилов та переробка живих водних ресурсів на території Азовського моря, директором яких є ОСОБА_14 .
На даний час, риболовні судна ТОВ «Інтерфіш-плюс» та ТОВ «Технопарк- Донбас» щоденно здійснюють понаднормовий вилов водних живих ресурсів в акваторії Азовського моря в рамках промислового вилову та наукових програм. При цьому, через протиправний вплив зазначених посадових осіб Держрибагенства України службові особи територіальних відділень Азоврибохорони, які підпорядковані начальнику управління ОСОБА_15 , не вживають заходів з припинення протиправної діяльності та притягнення службових осіб суб`єкта господарювання до передбаченої законом відповідальності.
Поряд з тим, встановлено, що ОСОБА_14 , виконуючи протиправні вказівки ОСОБА_13 , реалізує незаконно виловлену рибну продукцію через підприємства, які підконтрольні ОСОБА_16 та частину виловленої риби контрабандним шляхом реалізовує на території так званої «ДНР».
В свою чергу, ОСОБА_13 передає частину коштів одержану від протиправної діяльності зазначеним посадовим особам Держрибагенства України через ОСОБА_17 у якості неправомірної вигоди за сприяння у її проведенні.
Також, органом досудового розслідування зазначено, що вилов морепродуктів, грошові кошти від реалізації яких спрямовуються на фінансування посадовими особами ТОВ «Інтерфіш-плюс» т.зв. «ДНР» шляхом сплати податків та зборів до фіскальних органів зазначеного формування, здійснюється з використанням плавзасобів ТОВ «Інтерфіш-Плюс», а саме: риболовецького судна «ВОЙКОВЕЦ», регістровий номер SRU700072, ІМО 8837980; риболовецького судна «СЧС-1028», регістровий номер SRU700056, ІМО 8726844; риболовецького судна «СЧС-1047», регістровий номер SRU700071, ІМО 8847088.
Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 від 02.10.2017 року риболовецьке судно «ВОЙКОВЕЦ», регістровий номер SRU700072, ІМО 8837980; риболовецьке судно «СЧС-1028», регістровий номер SRU700056, ІМО 8726844; риболовецьке судно «СЧС-1047», регістровий номер SRU700071, ІМО 8847088, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0004101.
20.11.2017 року слідчий в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 ззвернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на плавзасоби ТОВ " Інтерфіш-плюс", риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU70072, IMO 8837980; риболовецьке судно "СЧС-1028", SRU70056, IMO 88726844, риболовецьке судно "СЧС-1047", SRU70071, IMO 8847088, яке обґрунтовував необхідністю збереження у кримінальному провадженні речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року клопотання слідчого задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно ТОВ " Інтерфіш-плюс", а саме: риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU70072, IMO 8837980; риболовецьке судно "СЧС-1028", SRU70056, IMO 88726844, риболовецьке судно "СЧС-1047", SRU70071, IMO 8847088, слідчий суддя виходив з наявності передбачених законом підстав для арешту майна, яке є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, відповідає визначеним у ст.. 98 КПК України критеріям, з метою забезпечення збереження речових доказів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_10 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на майно ТОВ " Інтерфіш-плюс" може призвести до його приховування, пошкодження, зникнення, а також його подальшого незаконного відчуження.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно ТОВ " Інтерфіш-плюс", оскільки воно, як встановила колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно ТОВ " Інтерфіш-плюс" врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг представника ТОВ "Інтерфіш-плюс" та директора ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" стосовно невідповідності висновків суду про наявність підстав для накладення арешту на майно ТОВ "Інтерфіш-плюс" фактичним обставинам справи, неповноти судового розгляду, відсутності внаслідок накладення арешту можливості товариства здійснювати фінансово - господарську діяльність, відсутність доказів набуття арештованого майна злочинним шляхом та внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відсутність відомостей про повідомлення посадовим особам ТОВ "Інтерфіш-плюс" підозри у скоєнні кримінальних правопорушень та невідповідність арештованого майна передбаченим ст. 98 КПК України критеріям, слід визнати непереконливими.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім цього, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги директора ТОВ "АГРОТРЕЙДІНГ" ОСОБА_6 та представника ТОВ "Інтерфіш-плюс" ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та накладено арешт на майно ТОВ " Інтерфіш-плюс", а саме: риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU70072, IMO 8837980; риболовецьке судно "СЧС-1028", SRU70056, IMO 88726844, риболовецьке судно "СЧС-1047", SRU70071, IMO 8847088., залишити без змін, а апеляційні скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТРЕЙДІНГ" ОСОБА_6 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфіш-плюс" ОСОБА_7 ., залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4