Постанова
Іменем України
28 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 760/12489/17

провадження № 51-772 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_11 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року було частково задоволено клопотання керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 7000000, 00 грн (сім мільйонів гривень 00 копійок) щодо ОСОБА_11 .
Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року.
Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що в силу вимог ч. 4 ст. 399 КПК України скаргу подано на рішення слідчого судді, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_10 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року і призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції.
Стверджує, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та суд апеляційної інстанції повинен був розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_11 .
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу не подавалися.
У судовому засіданні захисник підтримав касаційну скаргу, вказавши, що рішення судді апеляційної інстанції суперечить вимогам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
Прокурор заперечив проти задоволення скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року було частково задоволено клопотання керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_11 .
Суддя апеляційного суду, керуючись положеннями ст. 309 КПК України, якими передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, дійшов висновку, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року, якою було частково задоволено зазначене клопотання, до такого переліку не віднесено, а тому відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 .
З таким висновком судді апеляційного суду колегія суддів погоджується з таких підстав.
Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64 Конституції України).
За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», п. 96 Рішення від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Відмовивши у відкритті апеляційного провадження за скаргою на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, суддя апеляційного суду діяв відповідно до вимог ст. 309 КПК України, згідно з якими зазначена ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Отже, суддя апеляційного суду обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 .
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, ЄСПЛ у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у

справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції

застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Одночасно колегія суддів відхиляє і доводи захисника ОСОБА_10 про те, що ухвала слідчого судді підлягає апеляційному оскарженню з урахуванням правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постанові від 12.10.2017 (справа № 5-142кс(15)17), оскільки в наведеному судовому рішенні дано оцінку процедурі відкриття апеляційного провадження за скаргами на рішення слідчого судді, які він не уповноважений ухвалювати згідно із законом (процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України).
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали судді апеляційного суду, у справі не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_12