У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю: захисника ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про застосування амністії згідно Закону України "Про амністію у 2016 році",

в с т а н о в и в :
Заявник подав клопотання про застосування до ОСОБА_4 амністії за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2017 посилаючись на наявність обставин визначених п. в) ст. 1, ст.ст. 3, 4 Закону України "Про амністію у 2016 році" (надалі Закон).

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявне клопотання про застосування амністії підтримали, просили задовольнити, ОСОБА_4 надав відповідну згоду з цього питання, у той час, як прокурор пзаперечував, тож суд заслухавши думку учасників провадження, дослідивши наявні матеріали у справі на час розгляду цього питання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України регламентовано, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Правові засади застосування амністії регламентуються Законом України від 01.10.1996 № 392/96-ВР «Про застосування амністії в Україні» та законами про амністію.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2016 по справі № 5-331кс16, амністія в Україні оголошується спеціальним законом (стаття 92 Конституції України) і в кримінальному праві є складовою частиною інституту звільнення від покарання та його відбування (розділ ХІІ КК), отже, питання застосування амністії підлягає вирішенню в межах кримінальної процедури.

При цьому, слід вказати, щодо суб`єкта оскарження, що ст. 10 Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників, атому, з дані клопотання подані уповноваженими на те особами у розумінні вказаної статі закону.

Щодо питання підсудності звернень.

За змістом положень Закону України "Про амністію у 2016 році", вирішення питання про територіальну підсудність розгляду клопотання про застосування амністії залежить від процесуального статусу особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та заявила клопотання про амністію, а також від стадії кримінального провадження та органу в провадженні якого перебуває кримінальна справа.
Так, під час виконання вироку питання застосування Закону України " Про амністію у 2016 році", враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 Закону України "Про амністію у 2014 році", має вирішуватися у порядку передбаченому ст. 9 Закону України "Про амністію у 2014 році"місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, що також витікає з положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.
У період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили, або ж до моменту вчинення дій регламентованих ст. 534 КПК України, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, такого типу клопотання, має вирішуватися судом, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК).
Аналогічні позицію щодо підсудності клопотань даного характеру надано і у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін" від 21 травня 2014 року, які враховуються судом при прийнятті судового рішення у цьому провадженні на підставі ст. 32 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
З листа слідчого ізолятора слідує, що для ОСОБА_4 ДУ «Київський слідчий ізолятор», як установа відбування покарання, згідно ч. 1 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України, та з урахуванням норм наказу № 680/5 від 27.02.2017 МЮУ, не визначалася.
Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.
Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
З огляду, на, що та з урахуванням норм КПК України, через призму його ч. 6 ст. 9, уважає, що такого типу клопотання, має місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, так, як такий підхід найбільш сприятливий для заявника та засудженого.
Щодо самого звернення по суті порушеного у ньому питання.

Статтею 11 Закону передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
У цьому випадку, судом, з копії матеріалів особової справи засудженого, встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2008, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК Українита призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від його відбування з іспитовим строк у 3 роки та покладено обов`язки регламентовані ст. 76 вказаного Кодексу.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2011 звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2008 скасовано та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання, тим самим задоволено подання інспектора Дніпровського РВ КВІ в м. Києві.

А тому, суд аналізуючи наявність підстав для застосування амністії, а у цьому випадку, ураховує, що заявники посилаються на 2 передумови одночасно.

У той же час, згідно ст. 10 Закону у разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи, а тому суд аналізуючи підставу передбачену п. в) ст. 1 Закону, виходить з такого.

Згідно п. в) ст. 1 Закону звизначеновільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
При цьому, зі змісту ст. 1 «Про амністію у 2016 році» випливає, що амністія застосовується не до усіх засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими та за злочини, вчинені з необережності, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, а лише виключно ті з них, які мають ознаки, передбачені пунктами 17 ч. 1 ст. 1 Закону.

На тотожну позицію указано і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків (далі Узагальнення), які враховуються судом при прийнятті судового рішення у цьому провадженні на підставі ст. 32 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
У цій ситуації, з копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 не слідує, що її батько ОСОБА_4 , так як у графів батько цього свідоцтва указаний ОСОБА_7 , а тому вказана норма Закону застосована до засудженого бути не може.
Щодо підстави передбаченої ст. 4 Закону, то слід вказати, що вона передбачає, можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
ОСОБА_4 не відноситься осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, так як не є особою, що має ознаки, передбачені пунктами 17 ч. 1 ст. 1 Закону, а тому норми ст. 4 Закону до нього також застосовані бути не можуть ,адже, як вище указувалося судом зі змісту ст. 1 «Про амністію у 2016 році» випливає, що амністія застосовується не до усіх засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими та за злочини, вчинені з необережності, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, а лише виключно ті з них, які мають ознаки, передбачені пунктами 17 ч. 1 ст. 1 Закону.

Щодо підстави передбаченої ст. 3 Закону, то слід вказати, що вона передбачає, можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2008, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, який згідно ст.. 12 вказаного Закону є злочином середньої тяжкості.
Стаття 263 КК України віднесена до Розділу ІХ злочини проти громадської безпеки КК України, тобто, ОСОБА_4 засуджений за злочин, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднаним з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.
Затриманий засуджений був 04.03.2017 та перебуває під вартою по цей час.
Закон, відповідно до його ст. 18 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Публікація документу відбулася в офіційному виданні Голос України № 163 від 06.09.2017.
Як наслідок, Закон набрав чинності з 07.09.2017.
Згідно відповіді ДУ «Київський слідчий ізолятор», станом на 07.09.2017 ОСОБА_4 відбув 6 місяців 1 день, що менше однієї чверті призначеного строку основного покарання, а саме 3 років (36 місяців/4 + 9 місяців).
З огляду на, що і норми ст. 3 Закону до ОСОБА_4 застосовані бути не можуть.

За таких обставини, суд враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання задлоовленню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 11 КВК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", Законом України "Про застосування амністії", суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про застосування амністії згідно Закону України "Про амністію у 2016 році", Закону України "Про застосування амністії", - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я : ОСОБА_1