Справа № 299/3058/16-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.10.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 9 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ухвалено продовжити на 45 діб починаючи з 10.07.2017 року по 24.08.2017 року, включно, або до набрання вироком законної сили, в залежності від того, що настане раніше.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено розпочати обчислювати з 26 вересня 2016 року.
Зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 26.09.2016 по 20.06.2017, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно вироку суду, 14 вересня 2016 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, затіяв сварку з ОСОБА_9 , під час якої стоячи один навпроти одного, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, своєю правою рукою наніс один удар в область голови, внаслідок якого ОСОБА_10 не втримала рівновагу та під час падіння вдарилась головою об виступаючі дерев`яні частини крісла. Після чого ОСОБА_9 встала на ноги та намагалась словесно заспокоїти ОСОБА_6 , але останній продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, своєю правою рукою наніс один удар в область голови ОСОБА_11 , внаслідок якого вона не втримала рівновагу та під час падіння вдарилась головою об виступаючі дерев`яні частини крісла.
В подальшому, ОСОБА_10 , схопившись руками за голову та піднявшись на ноги, продовжувала прохати ОСОБА_12 припинити свої протиправні дії, однак останній, не реагуючи на прохання потерпілої ОСОБА_10 , знову, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс останній правою рукою один удар в область голови, внаслідок нанесення якого ОСОБА_10 не втримала рівновагу та під час падіння вдарилась об виступаючі дерев`яні частини крісла правою частиною тіла в області справа по попередньо-ключичній та зліва біля хребтової ділянки.
В результаті протиправних дій ОСОБА_12 потерпілій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців правого плеча в середній третині по зовнішній поверхні, грудної клітки справа, в ділянці поперекового відділу хребта; садна шкірних покровів в ділянці поперекового відділу хребта; крововиливів на внутрішній поверхні м`яких покровів голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 168 від 17.10.2016, не спричинили розлад здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6 МОЗ України», від 17.01.1995, в живих осіб, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я; закритих переломів ребер справа VIІ-ІХ по середньо-ключичній лінії з розривом пристінкової плеври та зліва VIІІ-Х по біля хребтовій лінії з крововиливами в оточуючі м`які тканини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 168 від 17.10.2016, спричинили б розлад здоров`я понад 21 день, не являються небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, в живих осіб, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості; субдуральної (під твердою мозковою оболонкою) гематоми в лівій середньо-черепній ямці; субарахноїдального (під м`яку мозкову оболонку) крововиливу обох півкуль мозку з проривом в шлуночки мозку; забою головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №168 від 17.10.2016, являються небезпечними для життя в момент їх спричинення і по цій ознаці, згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених «Наказом №6 МОЗ України», від 17.01.1995, у живих осіб кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 порушено питання про зміну вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання, яке на думку захисника слід призначити з застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом не в повній мірі враховано, що останній позитивно характеризується, не судимий, визнав вину, спряв розкриттю кримінального правопорушення, попросив вибачення у потерпілого.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації вчиненого, просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити йому більш суворе покарання. Посилається на те, що злочин, зокрема, передбачений ч.2 ст.121 КК України, відноситься до категорії тяжких, окрім цього, судом не враховано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, так як останній не тільки не намагався надати потерпілій будь-яку допомогу, а навпаки виніс її тіло з дому та залишив поза межами двору.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, внесену в інтересах обвинуваченого та заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, думку прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги потерпілого та захисника не підлягють до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів III, IV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду грунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України судом першої інстанції кваліфіковано правильно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції в повній мірі враховано тяжкість вчиненого злочину, а також визнання вини та щире каяття.
Судом першої інстанції призначено покарання, яке за своїм розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. І в цій частині, тобто в частині призначеного покарання, судове рішення належним чином вмотивовано.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував, як тяжкість вчиненого злочину в тому числі і кількість нанесених тілесних ушкоджень, його поведінку після вчинення злочину, ставлення до скоєного, так і пом`якшуючі покарання обставини: визнання вини, щире каяття. Крім цього враховано також і також дані про особу обвинуваченого: відсутність судимості (в силу ст.89 КК України), наявність на утриманні двох дітей та позитивної характеристики.
Усі ці обставини істотно знижували фактичну тяжкість вчиненого злочину, ступінь небезпечності її особи для суспільства, що давало суду першої інстанції обґрунтовану підставу для висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 саме такого виду і розміру покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів не може визнати обгрунтованими твердження потерпілого в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання та необхідності призначення йому більш суворого покарання.
Також доводи захисника про неврахування судом зазначених вище обставин не дають підстав для визнання висновку щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання незаконним чи необгрунтованим, а зазначені у апеляційній скарзі мотиви щодо необхідності застосування більш м`якого покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України є непереконливими.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня її одержання.
Судді: