Справа № 452/175/18
Провадження № 1-кп/452/83/2018
ВИРОК
Іменем України
20 лютого 2018 року м.Самбір
Самбірськийміськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі с/з- ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 06.03.2017 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, учасника АТО, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 402, ч. 3ст. 408 КК України,-
встановив:
Солдат ОСОБА_4 31.01.2017 о 22 год. 30 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, усвідомлюючи те, що він зобов`язаний неухильно та у визначений строк виконати розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2017 №501/5/2/119, яке було до нього доведено 31.01.2017 тимчасово виконуючим обов`язки командира понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 , а також те, що відданий йому наказ є законним, зрозумілим і таким, що не допускає подвійного тлумачення, відчуваючи свою безкарність, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не виконав розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2017 №501/5/2/119 та не вибув у службове відрядження до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 .
Крім того, солдат ОСОБА_4 , 01.02.2017 о 09 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 16 год. 30 хв. 13.01.2018 р., проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та дав суду показання, що проходячи військову службу за контрактом, усвідомлюючи те, що він зобов`язаний неухильно та у визначений строк виконати розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2017 №501/5/2/119, яке було до нього доведено 31.01.2017 тимчасово виконуючим обов`язки командира понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 , а також те, що відданий йому наказ є законним, зрозумілим і таким, що не допускає подвійного тлумачення, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не виконав вказане розпорядження та не вибув у службове відрядження до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , атакож в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 13.01.2018 р.В цей період здійснював догляд за хворою бабусею. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочинів, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст. 349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов довисновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначених злочинів, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 402, ч. 3 ст. 408 КК Українидоведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 402 та ч.3ст. 408 КК України правильна, оскільки він, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 402 КК України - непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності,скоїв тяжкі злочини, по місцю служби характеризується позитивно.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він неодноразово приймав участь в АТО на сході України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлені в судовому засіданні пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів та пом`якшують покарання, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого, його бездоганної поведінки під час досудовогорозслідування та в судовому засіданні, позиції прокурора, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід застосувати ст.69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 402 та ч.3ст. 408 КК України. З метою виправлення, виховання та соціальної реабілітації,йому слід обрати покарання із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі не має.

Речових доказів по справі не має.

Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 395 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 402, ч. 3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 402 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточновизначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно ст.76 ч.1 п.1,2 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд протягом 30 днів з часу проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя