490/7498/17 11.10.2017
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги
11 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Суддя Апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року, якою накладено арешт на майно,
в с т а н о в и л а :
до Апеляційного суду Миколаївської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року, якою накладено арешт на певне майно, в якій останній просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна ТОВ «Роскосметика».
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02.10.2017 р. апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без руху виходячи з того, що вимоги апеляційної скарги не відповідали їх мотивуванню та були суперечливими, оскільки ОСОБА_2 , який іменує себе власником майна ставив питання про скасування арешту на майно, яке є власністю ТОВ «Роскосметика». Крім того апеляційна скарга не містила обґрунтувань заявлених вимог, оскільки не містила будь-яких даних на підтвердження того, що майно, на яке накладено арешт є власністю саме ОСОБА_2 або ТОВ «Роскометика».
09.10.2017 р. ОСОБА_2 подані пояснення, які можна вважати такими, що подані з метою усунення недоліків апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 173 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
За змістом ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, із наведеного слідує, що право на оскарження рішення про арешт майна може подати та особа, яка має право на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він висловлює незгоду із ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02.10.2017 р. про залишення його апеляційної скарги без руху, вказує на необґрунтованість даної ухвали і зазначає що ним дотримано вимоги до апеляційної скарги.
В поясненнях апелянт ставить питання про зміну ухвали слідчого судді Центрального районного суду від 22.09.2017 р. і просить відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на його системний блок та документи інших підприємств.
Наведені вимоги апелянта не чіткі та незрозумілі, сформульовані без урахування повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, передбачених ст. 407 КПК України.
Будь яких документів стосовно належності або місцезнаходження майна, на який накладений арешт ОСОБА_2 не надає. Його апеляційна скарга і наведені пояснення таких даних також не містить.
За наведеного, керуючись вимогами ч. 3 ст. 399 КПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає поверненню, оскільки недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк не усунуті.
Керуючись ст. 399 КПК України, -
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року, повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати ОСОБА_2 .
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її постановлення, а підозрюваним який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Апеляційного суду
Миколаївської області ОСОБА_1