Провадження № 1-КП-200-257-17
Справа № 200/1642/17
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі, Грузія, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітніх сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001116 від 26.11.2016),-
В С Т А Н О В И В:
26 листопада 2016 року, приблизно о 21 год. 20 хв., ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул.Панікахи з боку вул.Олександра Гальченко в напрямку вул.Запорізьке шосе в м.Дніпро.
Під час руху ОСОБА_7 порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину з ліва на право по ходу його руху, і якого він об`єктивно спроможній був виявити, не прийняв заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого в районі електричної опори № 133 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з геморагічним вогнищем забиття головного мозку в лобній долі ліворуч, підшкірної гематоми у правій, тім`яно-потиличній області; закритого двохлодижкового перелому лівого гомілковостопного суглобу зі зміщенням уламків, що за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в порушенні ОСОБА_7 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, який вказує на те, що «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.
Поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав повністю та пояснив, що 26.11.2016, приблизно об 21 год. 20 хв., він керував технічно справним автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , та рухався по вул.Панікахи з боку вул.Олександра Гальченко в напрямку вул.Запорізьке шосе в м.Дніпро зі швидкістю приблизно 80-90 км/г, у крайній лівій смузі. В цей час йому на зустріч рухалось маршрутне таксі з увімкненим ближнім світлом фар. Коли маршрутне таксі порівнялося з його автомобілем, приблизно за 20-30 метрів, він побачив чоловіка, який вибіг на проїзну частину та став перебігати дорогу зліва направо за напрямком його руху у невстановленому місці. Він став гальмувати, але наїзду уникнути на пішохода не вдалося. Потерпілий впав на капот автомобіля та вдарився о лобове скло. Він зупинився та викликав швидку допомогу і працівників поліції. Під час перебування потерпілого у лікарні він частково відшкодував витарати на лікування у сумі 3 800 грн. Цивільний позов у сумі 23 285 грн. 37 коп. він визнає у повному обсязі. Просить суворо не наказувати та звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в суді пояснив, що 26.11.2016, приблизно о 21 год 20 хв., він знаходився на вул.Панікахи в м.Дніпро, де йому необхідно було перейти проїзну частину. Він пропустив зліва автомобіль і став переходити дорогу. Що відбувалось потім, він не пам`ятає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому суглобу зі зміщенням уламків лівої ноги. Уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у сумі 23 285 грн. 37 коп., яка полягає у витратах на придбання ліків і підтверджується чеками. Від стягнення моральної шкоди у сумі 20 000 грн. відмовляється.
А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до нього та фото таблицею від 26.11.2016, відповідно яких на вул.Панікахи в м.Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , має пошкодження у вигляді деформованого капота, розбитого лобового скла ліворуч та подряпин по кузову (а.с.6-14);
- висновком експерта № 4496-е від 05.12.2016, відповідно якого потерпілому ОСОБА_6 були причинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з геморагічним вогнищем забиття речовини головного мозку в лобній долі ліворуч, підшкірної гематоми у правій тім`яно-потиличній області; закритого двохлодижкового перелому лівого гомілковостопного суглобу зі зміщенням уламків, що за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін на який вказує потерпілий ОСОБА_6 . Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди, з наступними фазами травмування: удар виступаючих частин транспортного засобу; закидання тіла на капот; послідуюче падіння на дорожнє покриття. Враховуючи вищевикладене в момент первинного контакту потерпілий ОСОБА_6 знаходився у вертикальному, або близькому до нього положенні. В умовах стаціонару 16 МКЛ була взята кров потерпілого ОСОБА_6 для дослідження на наявність алкогольного сп`яніння (результат №12594) алкоголь в крові 3,47%0, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.32-36);
- висновком експерта № 6/10.1-65 від 23.01.2017, відповідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху. В умовах місця події, водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти вказаній ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а.с.57-59);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2017, відповідно якого свідок ОСОБА_10 показав з якою швидкістю перетинав дорогу потерпілий ОСОБА_6 (а.с.74-77);
- додатковим висновком експерта № 219-е від 25.01.2017, відповідно якого потерпілому ОСОБА_6 були причинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з геморагічним вогнищем забиття речовини головного мозку в лобній долі ліворуч, підшкірної гематоми у правій тім`яно-потиличній області; закритого двохлодижкового перелому лівого гомілковостопного суглобу зі зміщенням уламків, що за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін на який вказує потерпілий ОСОБА_6 (а.с.82-83).
Відповідно до ст.349 КПК України, інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не досліджені у судовому засіданні, у зв`язку з визнанням їх дослідження недоцільним, оскільки ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Суд вважає вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а його умисні дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 віднесене до категорії необережних злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та часткове добровільне відшкодування обвинуваченим витрат потерпілого на лікування. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі у межах визначених санкцією частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушеннґ, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково оплатив лікування потерпілого, у вчиненому щиросердно розкаюється, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно ст.86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

У зв`язку з поданою до суду обвинуваченим ОСОБА_7 заявою, в якій він просить застосувати до нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набрав чинності 07.09.2017, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, у зв`язку з тим, що він вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, обвинувачений є особою, яка на день набрання чинності зазначеного Закону має сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якім не виповнилося 18 років, і щодо яких обвинувачений не позбавлений батьківських прав.
Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведені експертизи по кримінальній справі, які відповідно наданого розрахунку складають суму 703 грн. 68 коп., суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на ОСОБА_7 в повному обсязі.
Вирішуючи питання про цивільний позов, заявлений під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 , про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 23 285 грн. 37 коп. на рахунок відшкодування матеріальної шкоди, суд, враховуючи положення ст.61 ЦПК України, відповідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, та позицію обвинуваченого, який визнав цивільний позов в повному обсязі, вважає його обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.86 КК України, ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеженя волі строком на 1 рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за даним вироком.
Речовий доказ: автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , вважати повернутим власнику.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 23 285 грн. 37 коп. на рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 703 грн. 68 коп.
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Бабушкінського районного суду ОСОБА_1
м.Дніпропетровська