Справа №489/3008/17 19.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/87/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002957 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.11.2012 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі;
- 07.04.2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. ч.2 ст.309 КК України,

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано покарання, призначене за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.04.2014 року, остаточно призначено до відбування покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі, рахуючи строк відбування покарання з моменту затримання.
Вирішено питання стосовно речових доказів та судових витрат.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що не згоден з призначеним йому покаранням та вважає його занадто суворим, просить застосувати ст. 69 КК України.
Він вказує, що суд при призначенні покарання не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини та щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння слідству, його сімейний стан, знаходження у нього на утриманні матері та готовність пройти добровільно курс лікування від наркотичної залежності.
Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на апеляційну скаргу.
Прокурор вважає, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, вивченням особи засудженого ОСОБА_6 встановлено, що за місцем проживання останній характеризується позитивно, офіційно ніде не працевлаштований та заробляє на життя випадковими заробітками, є особою схильною до вживання наркотичних засобів, з 2007 року перебуває на обліку в Обласному наркологічному диспансері із синдромом залежності від опіатів та зловживання канабіноїдами, вчинив злочин в період невідбутого покарання у вигляді обмеження волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 08.05.2017 року приблизно о 02:00 год., перебуваючи в приміщенні бару "Бомбей", розміщеного на пл. Перемоги по пр. Миру в м. Миколаєві, діючи повторно, незаконно придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, психотропну речовину - амфетамін, відповідно до висновку експерта № 659 від 17.05.2017 року масою в одному із паперових згортків - 0,628 г, кількість амфетаміну у складі даної речовини - 0,151г, маса речовини в іншому паперовому згортку - 0,157 г, кількість амфетаміну у складі даної речовини - 0,1035 г, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зберігав його з метою власного вживання без мети збуту.
11.05.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у останнього було виявлено та вилучено два паперових згортки масою - 0,151 гр., в іншому паперовому згортку - масою 0,1035 гр.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період невідбутого покарання, на обліку в МОПЛ не перебуває, перебуває на обліку в ОНД з 2007 р. з діагнозом: "РПП внаслідок вживання опіатів, синдром залежності. Зловживання каннабіноїдами", характеризується позитивно, враховуючи обставину, що пом`якшують покарання, в тому числі й ту, на яку посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а саме щире каяття, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як вбачається із матеріалів справи, обставин, що суттєво пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного немає, а тому немає підстав для призначення ОСОБА_6 , більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.
З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: