Справа № 441/1207/17 1-кп/441/167/2017

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4

обвинуваченої, цивільного відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000650 від 05 серпня 2017 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Мавковичі Городоцького району Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , що має середню освіту, не працюючої, одруженої, на утриманні має матір похилого віку, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України;

УСТАНОВИВ:

04.08.2017 р. приблизно о 19:00 год. поблизу пасовища в с. Мавковичі, що по вул. Лугова Городоцького району Львівської області між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 раптово виник конфлікт на грунті особистих неприязних стосунків, в ході якого у обвинуваченої виник умисел на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Виконуючи задумане ОСОБА_5 нанесла потерпілій два удари правою рукою в область потилиці справа та з ліва, від яких ОСОБА_4 впала на землю, тоді ОСОБА_6 нанесла потерпілій один удар правою ногою в область спини з правої сторони.

В результаті вказаних дій обвинуваченої потерпілій були спричинені наступні тілесні ушкодження: черепно мозкову травму, струс головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та садно на правому колінному суглобі, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі за обставин, вказаних в обвинувальному акті, пояснила, що потерпіла спровокувала конфлікт. Цивільний позов, заявлений потерпілою визнала в частині доведеності та підтвердження доказами.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що в день події вийшла з подвір`я тітки обвинуваченої, конфлікту не створювала та несподівано для неї обвинувачена нанесла їй удари в потилицю від яких вона впала, а потім ще один удар ногою. В лікарні перебувала п`ять днів і проходила лікування. Обвинувачена систематично її обзиває та негативно висловлюється в її адрес. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що втратила спокійний сон, неодноразово їздила у відділ поліції.

Крім визнання вини обвинуваченою, її вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 суду показала, що була очевидцем події, бачила як ОСОБА_5 нанесла удари ОСОБА_4 , від яких остання впала, а потім ногою в область спини.

Відповідно до висновку експерта №1223 від 07.08.2017 р. у ОСОБА_4 виявлено черепно-мозкову травму, струс головного мозку. На момент проведення судово-медичної експертизи виявлено садно в ділянці правого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета та при ударі до такого під час падіння, могли виникнути 04.08.2017 р. та відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Садно відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачена 04.08.2017 р. приблизно о 19:00 год. поблизу пасовища в с. Мавковичі умисно завдала ОСОБА_4 тілесні ушкодження, зазначені у висновку експертизи.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 125 КК України, заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні матір похилого віку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд вважає щире каяття, вибачення перед потерпілою, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді сто сімдесят годин громадських робіт яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення ним нових злочинів.

Прокурором було заявлено клопотання по застосування до обвинуваченої п. «є» ч. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року так як вона доглядає матір похилого віку.

Згідно п. «є» ч. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Обвинувачена має матір яка досягла більше 70 років і в матері вона єдина працездатна дитина, отже на неї поширюється дія Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.

Таким чином, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Потерпіла на підтвердження цивільного позову подала суду квитанції про понесені нею витрати на лікування. В цій частині позов підлягає частковому задоволенню, оскільки витрати підтверджені в сумі 338 грн.80 коп., решта суми витрат зазначених потерпілою не підтверджені доказами.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілому даним кримінальним правопорушенням.

Враховуючи вік та стан здоров`я потерпілої, тяжкість спричинених їй тілесних ушкоджень, настання негативних змін в її здоров`ї та житті, а також те, що вона змушена була систематично з`являтися до правоохоронних органів та суду, відчувала фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню - в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 170 (сто сімдесят годин) громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «є» ч. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017р.

Цивільний позов, заявлений потерпілою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (с. Мавковичі Городоцького району Львівської області) - 338 грн. 80 коп. (триста тридцять вісім грн.) 80 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу грн.) моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Львівської області протягом 30 днів через Городоцький районний суд Львівської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1