154/1397/17
1-кп/154/123/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000122 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березянка, Ружинського району, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

08.02.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаного ОСОБА_5 під час мобілізації призвано на військову службу до Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.04.2015 року № 87 солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка-водія З механізованої роти 1 механізованого батальйону.
24.04.2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 92 солдата ОСОБА_4 , призначено на вакантну посаду механіка-водія 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону.
Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Згідно п. п. І, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст, 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем за мобілізацією солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на посаді механіка-водія 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, ЗО, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби без дозволу командира о 09.00 годині 26.02.2016 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та у період з 09.00 години 26.02.2016 року по 09.00 годину 05.05,2017 був відсутній на службі без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

05.05.2017 о 09.00 годині ОСОБА_4 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 , доставлено до військової прокуратури Луцького гарнізону ( АДРЕСА_4 ), чим було припинено вчинення даного кримінального правопорушення

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого, котрі виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його посередньої характеристики за місцем служби, участі в антитерористичній операції, наявності на утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд вважає що необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання у межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим клопотання обвинуваченого про застосування до нього акту амністії.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Відповідно до довідки начальника штабу - першого заступника командира військової частини пп НОМЕР_1 ОСОБА_4 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Оскільки обвинувачений просить застосувати до нього амністію, на нього поширюються положення ст.2 Закону та прокурор не заперечує проти застосування амністії до обвинуваченого, останній підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов у справі - не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_1 (а після звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти командира військової частини НОМЕР_1 (а після звільнення з військової служби - уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1