Справа № 588/782/17
№ провадження 1-кп/588/135/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
19.02.1997 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 3 статті 140 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки,
08.12.1998 року Тростянецьким районним судом Сумської області за статтею 17, частиною 2 статті 215-3 КК України, частина 1 статті 81, статті 42, 45 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням 2 роки, штраф 300 грн.,
07.11.2000 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна,
16.12.2003 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 3 статті 185 КК України на підставі статті 69, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,
27.10.2004 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 185 КК України, на підставі частини 4 статті 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
18.10.2007 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 190 КК України до штрафу 850 грн., який постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 20.08.2008 року замінено на 240 годин громадських робіт,
06.11.2009 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 389 КК України до 1 року 20 днів обмеження волі,
18.03.2010 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 190 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі,
18.10.2010 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 390 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;
10.09.2010 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 190 КК України до 2 років 10 днів обмеження волі,
06.07.2012 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 185 КК України до 240 годин громадських робіт,
26.11.2012 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 389 КК України на підставі статті 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 04.02.2013 року направлений до відбуття покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, звільнився 14.02.2014 року у зв`язку з відбуттям покарання,
28.03.2017 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 185 КК України до 1 року обмеження волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,
за участі учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 23.04.2017 року у денний період доби, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 з дозволу власника ОСОБА_8 , яка в той час знаходилась в сусідній кімнаті, скориставшись вільним доступом, таємно, маючи корисливий прямий умисел, спрямований на заволодіння чужого майна, повторно вчинив крадіжку мобільного телефону «Lenovo A 316 І» з сімкарткою «МТС» та мобільного телефону « S-tel C255i» з сімкарткою «МТС», належних ОСОБА_8 , які знаходились у вітальні та коридорі вищевказаного будинку. Отримавши можливість розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_7 приніс вказані мобільні телефони до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 та залишив зберігати в приміщенні веранди.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну сум 1952 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 185 КК України визнав себе винним повністю і суду показав, що не оспорює обставин пред`явленого обвинувачення. Повідомив, в судовому засіданні, що у квітні 2017 року точної дати не пам`ятає, у період з 15 по 25 квітня в денний період доби, разом з потерпілою ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. Коли останній стало погано вона пішла додому по АДРЕСА_3 . Потім обвинувачений разом з ОСОБА_9 почули, що потерпіла кричить, впала на ноги, обвинувачений разом з ОСОБА_9 перемістили ОСОБА_8 до її будинку. Коли були в будинку, ОСОБА_7 вказав, що побачив, що заряджається мобільний телефон Lenovo білого кольору, який у зв`язку із раптово виниклим умислом вирішив таємно викрасти, поклавши його в кишеню. Потім, коли вийшов у коридор, побачив інший мобільний телефон S-tell чорного кольору, який також вирішив викрасти. Указані мобільні телефони переніс одразу до свого будинку по АДРЕСА_2 , поклавши їх на вішалку, а потім залишив свій будинок. В цей же увечері в цьому місці не знайшов телефони, дізнався, що співмешканка знайшла їх, діти сказали їй, що телефони належать ОСОБА_10 і вона їх повернула останній. Обвинувачений вказав, що вибачався перед потерпілою, щиро розкаявся, просив сурово не карати, обіцяв, що в подальшому подібного вчиняти не буде, просив застосувати до нього статтю 69 КК України та Закон України «Про амністію у 2016 році».
Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також матеріалів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, яке належить до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, не працює, за місцем проживання характеризуються посередньо, проживає разом зі співмешканкою та дітьми. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.54-62).
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину. Факт відшкодування шкоди потерпілій суд не враховує як пом`якшуючу вину обставину, на що посилався обвинувачений, оскільки повернення викраденого майна було здійснено не обвинуваченим і не з його добровільної волі.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 не установлено.
Ураховуючи викладене, та з огляду на позицію потерпілої, яка вказала, що претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається не розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 у покарання у виді обмеження волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 28 березня 2017 року, який набрав законної сили 28 квітня 2017 року, за частиною 2 статті 185 КК України до одного року обмеження волі. За повідомлення Конотопського ВЦ № 130 Сумської області та вимоги про судимість засуджений ОСОБА_7 прибув до виправного центру 10.05.2017 року для відбуття покарання за указаним вироком суду (а.с.55-56). Згідно з довідкою Конотопського ВЦ № 130 Сумської області станом на 06.11.2017 року невідбута ОСОБА_7 частина покарання складає 4 місяці 9 днів.
Таким чином, з огляду на те, що обвинувачений після постановлення вироку і до відбуття покарання вчинив новий злочин, остаточне покарання слід визначити йому на підставі статті 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді обмеження волі. При цьому до остаточного покарання призначеного за сукупністю вироків слід зарахувати фактично відбуте покарання у Конотопському ВЦ № 130 Сумської областіз 10 травня 2017 року.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», суд виходить з таким мотивів.
Відповідно до пункту «а» статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Згідно з вимогою про судимість ОСОБА_7 06.07.2012 року був засуджений Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 185 КК України до 240 годин громадських робіт, але не відбувши покарання був засуджений 26.11.2012 року за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, який належить до умисних злочинів, за що йому за сукупністю вироків було призначення покарання із застосуванням статті 71 КК України. Крім того, ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 28 березня 2017 року за частиною 2 статті 185 КК України до одного року обмеження волі, після ухвалення цього вироку знову вчинив у квітні 2017 року умисний злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України, за вчинення якого йому пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні.
Отже, з огляду на викладене амністія до ОСОБА_7 не застосовується.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема: мобільний телефон « S-tel C255i» корпус панелі білого кольору з сімкарткою «МТС», що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 вважати повернутими власнику.
На підставі статті 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на користь держави у розмірі 296 грн. 61 коп. Цивільний позов не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 28.03.2017 у виді 3 (трьох) місяців обмеження волі, і таким чином ОСОБА_11 визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня проголошення цього вироку, тобто з 06 листопада 2017 року, зарахувавши у строк покарання відбутий строк обмеження волі з 10 травня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно.
Стягн ути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 296 (двісті дев`яносто шість) грн. 61 коп.
Речові докази: мобільний телефон « S-tel C255i» корпус панелі білого кольору з сімкарткою «МТС», що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_12 вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1