Справа №345/3696/17
Провадження № 1-кп/345/336/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2017 р. м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученої, перебуває у декретній відпустці, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимої за ст. 185 ч. 1 КК України, суд-
що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Злочин вчинено при наступних обставинах:
05.09.2017 близько 19:00 год., ОСОБА_4 перебувала в м. Калуш по вул. Січових Стрільців № 34б, де проходила загальним коридором 3-го поверху, шукаючи свою знайому та через незачинені двері кімнати № 48 зайшла до вказаного приміщення.
У подальшому, знаходячись в кімнаті № 48 помітила на ліжку мобільний телефон марки «Samsung Duos» з сім картою мобільного оператора «МТС» з сім картою мобільного оператора «Київстар», який належав ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел незаконно заволодіти вказаним мобільним телефоном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала вказаний мобільний телефон «Samsung Duos» вартістю 2400 грн. з сім картою мобільного оператора «МТС» вартістю 25 грн. та з сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., після чого з місця події втекла та з викраденим повернулась додому.
Злочинними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2450,00 грн.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину свою визнала повністю та пояснила, що вчинила вказаний злочин за вищевказаних обставин, у зв"язку із скрутним матеріальним становищем, щиро розкаюється, просить суд суворо не карати. Згодна обмежитись її допитом та не досліджувати докази стосовно фактичних обставин. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченої є добровільною, і вона правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив обвинуваченій, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , яка повністю визнала свою вину у вчиненому і не бажає досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства, а прокурор не заперечує проти цього, тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 185 ч.1 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винної і обставини справи.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини обвинуваченою, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, зокрема її характеристику (а.с. 22), також те, що на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 18, 19), депутатом не являється (а.с. 20), раніше не судима (а.с. 21), її молодий вік (а.с. 21), потерпіла претензій до обвинуваченої не має, збитки їй відшкодовано, а при визначенні покарання покладається на розсуд суду (а.с. 16), на утриманні має двох маловнолітніх дітей, щодо яких батьківських прав не позбавлена (а.с. 26, 27, 28).
За таких обставин, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді штрафу.
Поряд з цим, 07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила злочини середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на зазначений день є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно яких не позбавлена батьківських прав. Обвинувачена просила суд застосувати до неї положення Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с. 25).
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.
Витрати за проведення експертиз відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.ст. 98, 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу 100 неподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Відповідно до ст. 86 КК України, на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» року звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у вигляді штрафу.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Duos» з сім картою мобільного оператора «МТС» та з сім картою мобільного оператора «Київстар», які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 їй повернути.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Івано-Франківської через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.