Справа № 168/503/17
Провадження № 1-кп/168/59/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

секретар с/з - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України,

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, не судимого,
з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 13 березня 2017 року, близько 10 год. 00 хв., з метою збуту, положив у згорток паперу подрібнену речовину рослинного походження, яка за висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №127/125 від 20 березня 2017 року являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 2,60 г., та переніс до місцевого фонтану, що в смт. Стара Вижівка по проспекту Миру.

Перебуваючи поблизу вищезазначеного фонтану, під час проведення працівниками поліції санкціонованої оперативної закупки, умисно, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно та оплатно збув громадянину ОСОБА_6 , під вигаданим прізвищем « ОСОБА_7 », згорток паперу з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 2,60 г., який приніс із собою, отримавши за нього 100 гривень.

Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_3 придбав 13 березня 2017 року в особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, скоїв злочин, передбачений частиною 2 статті 307 КК України.
01 вересня 2017 року між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання обвинуваченим винуватості відповідно до вимог статті 472 КПК України.
Згідно з умовами даної угоди обвинувачений беззастережно визнає винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та зобов`язується сприяти у з`ясуванні всіх обставин кримінального правопорушення під час судового розгляду та викриття злочинної діяльності особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Сторони погодили, що обставинами, які пом`якшують покарання вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини 2 статті 307 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна та на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд постановити вирок, яким затвердити угоду.
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.
Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з частиною 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором або підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 307 КК України, який згідно зі статтею 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права визначені частиною 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частини 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
У судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 307 КК України, та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не порушують права свободи інших осіб та відповідають інтересам суспільства.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам закону та суті самого покарання, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Судом роз`яснено учасникам процесу правові наслідки затвердження угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до статтей 50, 65 КК України та пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, його особу, а саме: визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні злочину, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивну характеристику, його стан здоров`я (хворіє на відкриту форму туберкульозу), обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин які обтяжують покарання.
Суд вважає, що дані обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підставу суду для застосування статті 69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі з можливістю не призначати додаткового покарання, що передбачено як обов`язкове в санкції частини 2 статті 307 КК України та вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання із застосуванням статті 69 КК України, суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме: щире каяття, активне сприяння слідству, а також суд бере до уваги ті обставини, що вчинений ОСОБА_3 злочин будь-яких негативних наслідків для інших осіб не спричинив та реалізовано невелику кількість наркотичного засобу 2, 6 г.
Відповідно до частин 2 - 4 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Визначаючи тривалість іспитового строку ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину, а тому є можливим застосування до ОСОБА_3 іспитового строку терміном на три роки.
Згідно зі статтею 76 КК України, суд вважає за необхідне на засудженого покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Долю речових доказів визначити у відповідності до статті 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, слід покласти на обвинуваченого.
Керуючись статтями 12, 50,60, 65, 69, 75, 76, 307 КК України, 368, 373, 374, 394, 468 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 01 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0000057 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за правилами статті 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази пакет експертної служби МВС України № 008713 та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 2, 60 г. знищити;

оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації формату DVD-R, два флеш носія, інвентаризаційний номер 196 т марки «Kingston Micro SD 8 GB» та 197 т марки «Kingston Micro SD 8 GB», два флеш носія, інвентаризаційний номер 599 т марки «SP Micro SD 8 GB» та 600 т марки «SP Micro SD 8 GB» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 330 (триста тридцять гривень) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами, затвердження судом угоди в у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1