Провадження № 1-кс/756/1728/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №008233 від 06.09.2017, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

06.09.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розподіливши між собою ролі для реалізації спільного умислу на таємне викрадення чужого майна з поєднаного з проникненням у житло, за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрали належне ОСОБА_9 майнона загальну суму 60900 гривень. Після чого, зникли з місця події на автомобілі марки «Оpel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 .

06.09.2017, під час огляду місця події, у ОСОБА_5 було вилучено автомобілі марки «Оpel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а свідоцтво про право реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі від вказаного транспортного засобу.

Постановою старшого слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 07.09.2017, автомобіль марки, «Оpel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а свідоцтво про право реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі від вказаного транспортного засобу визнано речовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
З урахуванням вищевикладеного, з метою недопущення знищення, втрати або пошкодження речових доказів, вважаю клопотання слідчого про арешт майна в частині заборони розпорядження обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя не убачає підстав для задоволення клопотання в частині заборони користування транспортним засобом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Оpel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 розпоряджатися будь-кому і будь-яким чином зазначеним автомобілем. В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1