27.11.2017 Провадження по справі № 1-кп/380/118/17
Справа № 380/1433/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, уродженця республіки Узбекистан Урганч Шахар, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, працюючого приватним підприємцем, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому верхньої третини правої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 22.09.2017 року № 80 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Описані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів. По даним медичної документації, описане тілесне ушкодження виникло внаслідок ДТП.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3.б, 2.3.д, 12.3., 12.1., 10.1.Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили, а саме отриманням потерпілою ОСОБА_7 , тяжкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, та не заперечує проти розгляду справи в порядку ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 не має, просить суворо його не карати.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений вину свою у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, з`ясувавши, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, що не має сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає, недоцільним досліджувати докази стосовно обставин справи, які ніким не спростовуються.
Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в суді та його дії суд кваліфікує за ч.2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3б), 2.3 д), 12.1, 12.3,10.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження.
При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує, що ОСОБА_4 вину свою визнав, щиро кається в скоєному, відшкодував матеріальну та моральну шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини в справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах не пов`язаних із ізоляцією від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням без позбавлення прав керування транспортними засобами.
Враховуючи думку потерпілої щодо міри покарання та обвинуваченого, захисника щодо не позбавлення його прав керування транспортними засобами, позитивну характеристику ОСОБА_4 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене із-за неуважності, а не із-за грубого порушення Правил дорожнього руху, наявність чотирьох малолітніх дітей у ОСОБА_4 , суд вважає за можливе не застосовувати стосовно ОСОБА_4 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Судові витрати, зокрема, вартість проведеної експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 1237грн. 00коп. необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази: автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп до автомобіля ПФ 01 Фермер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 , передати у його користування.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
В силу ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп до автомобіля ПФ 01 Фермер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 , передати у користування ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, прокурору та потерпілій копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1