УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні за № 420 121 100 000 000 89 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190 ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 384 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 з погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 121 100 000 000 89 від 27.11.2012, яким встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , скориставшись довірчими родинними стосунками, з метою особистого збагачення отримала 16.10.2007 від ОСОБА_7 сина ОСОБА_6 довіреність на право розпоряджатись та управляти належною йому квартирою за вказаною вище адресою.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 вступила у попередню змову з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яка всупереч чинного законодавства посвідчила договір позики № 1269, укладений між ОСОБА_9 (позикодавець) та ОСОБА_10 (позичальник), від імені якого діяла ОСОБА_5 на підставі довіреності.

Крім того, ОСОБА_8 з метою забезпечення вимоги, що виникла з вказаного договору, 18.10.2007 посвідчила договір іпотеки, предметом якого стала квартира АДРЕСА_2 .

Того ж дня на підставі договору іпотеки накладена заборона відчуження переданої в іпотеку квартири

Однак, у довіреності, на підставі якої здійснювала свої повноваження ОСОБА_5 , прізвище довірителя зазначене не ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 .

У цей же день ОСОБА_5 на підставі вищевказаних укладених договорів отримала від ОСОБА_9 грошові кошти на загальну суму 10 100 000 грн., які привласнила та ОСОБА_10 не передала.

Таким чином, на думку слідчого, умисними діями ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди ОСОБА_10 в особливо великих розмірах.

У судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання з наведених у клопотанні підстав, також зазначив, звернувся з клопотанням через наполегливі вимоги ОСОБА_10 щодо арешту вказаної квартири.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Водночас, вказані вимоги слідчим виконані не у повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Абзацом другим вказаної норми визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК у клопотанні слідчого про арешт майна обов`язково мають зазначатися підстави та мета арешту згідно з положеннями статті 170 КПК та відповідне обґрунтування необхідності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а також документи, що підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати.

Однак клопотання слідчого не містить підстав застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст. 170 КПК. Не усунуте вказане порушення і під час розгляду клопотання, оскільки слідчим не наведено, яка ж з визначених законом обов`язкових підстав дає право накладати арешт.

Вказане свідчить, що клопотання подане без додержання вимог ст. 170, 171 КПК, що відповідно до положень ч.3 ст.172 КПК має наслідком повернення клопотання слідчому для усунення недоліків.
З огляду на викладене, керуючись ст. 7, 9, 170, 171, 172, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № № 420 121 100 000 000 89 за ч ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190 ч. 1 332, ч. 1 ст. 384 КК України арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , повернути слідчому для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1