Номер провадження 1-кп/243/411/2018
Номер справи 243/1708/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«03» квітня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000322 від 10 лютого 2018 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 05 березня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2018 року в денний час ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території садової ділянки АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_9 , про що він повідомив раніше знайомому ОСОБА_5 , який погодився, тим самим вступивши між собою в злочинну змову.

В той же день 17 січня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій спільний, протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з раніше знайомим ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілого, а також інших перехожих громадян поряд не було, та за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, через паркан проникли на огороджену територію садової ділянки АДРЕСА_3 , що є сховищем, де за допомогою, заздалегідь приготовленого металевого пруту, викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме:

- металеві двері б/в, розміром 83 см. х 180 см з коробкою розміром 192см. х 94 см, вартістю 1400 грн., спричинивши потерпілому шкоди на вказану суму після чого з місця події втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 викриваються наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку. 17 січня 2018 року в денний час він знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території садової ділянки АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_9 , про що він повідомив раніше знайомому ОСОБА_5 , який погодився. В той же день 17 січня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, він з раніше знайомим ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілого, а також інших перехожих громадян поряд не було, та за їх діями ніхто не спостерігає, через паркан проникли на огороджену територію садової ділянки АДРЕСА_3 , що є сховищем, де за допомогою, заздалегідь приготовленого металевого пруту, викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: металеві двері б/в, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду, після чого з місця події втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_9 шляхом повернення майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку. 17 січня 2018 року в денний час йому зателефонував ОСОБА_4 , який знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_4 виник намір на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території садової ділянки АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_9 , про що ОСОБА_4 його повідомив, а він погодився. В той же день 17 січня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, він та ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілого, а також інших перехожих громадян поряд не було, та за їх діями ніхто не спостерігає, через паркан проникли на огороджену територію садової ділянки АДРЕСА_3 , де за допомогою, заздалегідь приготовленого металевого пруту, викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: металеві двері б/в, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду, після чого з місця події втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_9 шляхом повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_9 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду ( т.1, а.с.21).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, провина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 09 лютого 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка № НОМЕР_1 в садовому товаристві «Спутнік» м. Миколаївка Донецької області. Вхід до вказаної ділянки здійснюється через ділянку № НОМЕР_2 , територія огороджена парканом, який виготовлений з дерев`яних дошок. Зайшовши на територію бачимо, що відразу за парканом знаходиться одноповерхова споруда вистроєна із цегли, на стіні мається напис «49». З правої сторони вказаної території розміщується ще одна одноповерхова споруда вистроєна з цегли. Візуально оглянувши другу споруду було виявлено, що з задньої сторони споруди відсутні двері. Інших пошкоджень виявлено не було (т.2, а.с.7-9).

Із Протоколу огляду від 09 лютого 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є гаражне приміщення колишнього Автотранспортного підприємства, яке розташовується неподалік від Слов`янської ТЕС. Вхід у гаражне приміщення здійснюється через дерев`яні ворота. Зайшовши в приміщення бачимо, що біля задньої стіни знаходиться у вертикальному положенні металеві двері коричневого кольору, які прикріплені до металевої рами, розмір дверей 83х180см., довжина разом з коробкою 192 см., ширина разом з коробкою 94 см., товщина 16 см. Вказані двері було вилучено (т.2, а.с.10-11).

Із Висновку судової товарознавчої експертизи № 109/18 від 12 лютого 2018 року вбачається, що залишкова вартість: металевої двері коричневого кольору розміром 83х180 см., з коробкою 192х94 см., із врахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 17 січня 2018 року, з технічної точки зору складає 1400 (одна тисяча чотириста) гривень (т.2, а.с.28-32).

Із Розписки від 14 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_9 отримав від співробітників поліції належне йому майно, а саме: металеві двері розміром 83х180 см., з коробкою 192х94 см., які зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі (т.2, а.с.13,34).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_10 заявила, що впізнає хлопця, який в середині січня місяця 2018 року продав їй металеві двері розміром 83х180 см. з коробкою на фотознімку під № 2. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 лютого 2018 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2, а.с.41-42).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_10 заявила, що впізнає хлопця, який в середині січня місяця 2018 року продав їй металеві двері розміром 83х180 см. з коробкою на фотознімку під № 3. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 лютого 2018 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с.43-44).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 26 лютого 2018 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_4 вказав на садове товариство «Спутнік» ,де вони проникли до садової ділянки АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 вказав, як вони спільно з ОСОБА_5 проникли на територію садової ділянки. ОСОБА_4 вказав, як вони викрали металеві двері з коробкою (т.2, а.с.81-87).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 26 лютого 2018 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 26 лютого 2018 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 26 лютого 2018 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_5 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_5 вказав, як вони спільно з ОСОБА_4 проникли на територію садового товариства «Спутнік» в м. Миколаївка Донецької області. ОСОБА_5 вказав на місце, де вони спільно з ОСОБА_4 проникли на огороджену територію. ОСОБА_5 вказав на місце, де вони спільно з ОСОБА_4 викрали металеві двері (т.2, а.с.88-97).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 26 лютого 2018 року з участю підозрюваного ОСОБА_5 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 26 лютого 2018 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинувачених повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

При визначенні міри покарання обвинуваченим у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченими, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинувачених.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд бере до уваги таку правову позицію, зазначену в Постанові ВСУ від 14 квітня 2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та потерпілому повністю відшкодована майнова шкода.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, вкрадене майно повністю повернуто потерпілому і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та потерпілому повністю відшкодована майнова шкода.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, вкрадене майно повністю повернуто потерпілому і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі: металеві двері коричневого кольору розміром 83х180 см., з коробкою 192х94 см., які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000322 від 10 лютого 2018 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 лютого 2018 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_9 після набуття вироком чинності - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: металеві двері коричневого кольору розміром 83х180 см., з коробкою 192х94 см., які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000322 від 10 лютого 2018 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 лютого 2018 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_9 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .