Провадження № 1-кс/761/8791/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003743 від 04.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0003743 від 04.04.2018. В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 04.04.2018 приблизно о 15 годині 40 хвилин, умисно, з корисливих мотивів, з метою повторної крадіжки чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прибули до будинку АДРЕСА_2 на автомобілі «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , залишився в автомобілі спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , незаконно проникли до квартири та викрали майно, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 7635 гривень. Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями, які виразились в таємному повторному, викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групи осіб, з проникненням в житло, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України. В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме підозрюваний перебуваючи на волі може перераховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати проведенню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.
Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою з урахуванням відсутності обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав захисника.
Слідчий суддя вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП України в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003743 від 04.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
04.04.2018 року ОСОБА_6 був затриманий згідно ст.208 КПК.
05.04.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами, а саме: рапортом ст. о/у ОВС ОПВ УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 ; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 , протоколом ОМП від 04.04.2018; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження - достатньою мірою для цієї стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Так, характер інкримінованого підозрюваному злочину, який має корисливу спрямованість, а також те, що підозрюваний не має постійного доходу в сукупності свідчать про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки.
У той же час, слідчий суддя вважає недоведеним матеріалами клопотання припущення слідчого, що підозрюваний може вчинювати незаконний вплив на потерпілого або перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.
Водночас, відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, ці ризики фактично мають мінімізований ступінь їх здійснення, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України. За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 176-179, 180, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задовлоленні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003743 від 04.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії даної ухвали встановити по 02 червня 2018 року включно, але в межах строку досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1