Справа № 308/6601/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Посадові особи Головного управління Держземагенства у Закарпатській області та відділу Держземагенства у Берегівському районі, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст.ст. 20, 77, 84 Земельного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про використання земель оборони», ст. 22 Закону України «Про державний кордон України», Постанови КМУ №1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим», впродовж 2014 - березня 2015 року, передали 28 громадянам в приватну власність 52 га землі для ведення особистого селянського господарства із земель оборони, які розташовані за межами населеного пункту с. Дийда, Берегівського району, в межах прикордонної смуги за лінією інженерних споруд державної прикордонної служби України, вартість якої складає 1 580 702,76 грн., чим завдали збитків інтересам держави на вказану суму.

Так, наказами ІНФОРМАЦІЯ_1 передано у власність громадян для ведення особистого селянського господарства в межах прикордонної смуги, за лінією інженерно - технічних споруд Державної прикордонної служби України на території Берегівського району земельні ділянки за наступними кадастровими номерами: :02:000:0348, :02:000:0349, :02:000:0350, :02:000:0351, :02:000:0352, :02:000:0353, :02:000:0354, :02:000:0355, :02:000:0356, :02:000:0357, :02:000:0358, :02:000:0359, :02:000:0360, :02:000:0361, :02:000:0399, :02:000:0400, :01:000:0193, :01:000:0194, :01:000:0195, :01:000:0196, :01:000:0197, :01:000:0198, :01:000:0199, :01:000:0200, :01:000:0201, :01:000:0202, :01:000:0204.

Крім цього, упродовж 2015 року службові особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, зловживаючи службовим становищем незаконно розпорядилися землями оборони площею 79 га уздовж лінії державного кордону на території Берегівського району Закарпатської області. У подальшому, відповідно до земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області окремими лотами передано в оренду землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Батрадівської сільської ради, Берегівського району Закарпатської області за кадастровими номерами :06:000:0006, :06:000:0007, :06:000:0008, :06:000:0009, :07:000:0014, :07:000:0015.

22 травня 2015 року за вищевказаним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок умисних дій посадових осіб Головного управління Держземагенства у Закарпатській області та відділу Держземагенства у Берегівському районі, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби, передали громадянам в приватну власність 52 га землі для ведення особистого селянського господарства із земель оборони, які розташовані за межами населеного пункту с. Дийда, Берегівського району, в межах прикордонної смуги за лінією інженерних споруд державної прикордонної служби України, вартість якої складає 1 580 702,76 грн. та 79 га уздовж лінії державного кордону на території Берегівського району Закарпатської області на правах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Батрадівської сільської ради, Берегівського району Закарпатської області

Слідчий зазначає, що зазначені земельні ділянки фактично є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки були безпосереднім об`єктом протиправних злочинних дій.

Не вжиття заходів щодо організації заборони відчуження вказаних земельних ділянок може призвести до їх продажу, що порушить права осіб, які купуватимуть земельні ділянки та перешкодить подальшому поверненню земельних ділянок у власність.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Проаналізувавши надані суду матеріали та обставини викладені у клопотанні, суд дійшов висновку, що на момент подачі клопотання, всі земельні ділянки, на які слідчий просить накласти арешт за відповідними рішеннями суду повернуті до державної власності, всі реєстраційні дії щодо передачі вказаних земельних ділянок у власність третіх осіб скасовані і проведені відповідні реєстраційні дії на користь держави. На цей час всі земельні ділянки фактично перебувають у державній власності, тобто повністю усунені злочинні наслідки вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні. Шляхом накладення арешту на зазначені у клопотанні земельні ділянки слідчий фактично намагається убезпечити державну власність від неправомірних посягань у подальшому, що є не відповідає жодній меті накладення арешту, визначеній ст. 170 КПК Україні, відтак є неприпустимим. У зв`язку з чим слідчий суддя приходить висновку, що на даний момент відсутні підстави для накладання арешту на вказані земельні ділянки, тому вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 170-175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , про арешт майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1