Справа № 129/213/18
Провадження по справі № 1-кп/129/195/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000214 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черепашинці Калинівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника антитерористичної операції, не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

Встановив:

Солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації залученої до антитерористичної операції військової частини польова пошта НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 призначений наказом її командира № 9 від 16.05.2014 р. на посаду водія-електрика взводу зв`язку, всупереч ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, після прибуття із зони виконання бойових завдань до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відновлення боєздатності та морально-психологічного стану, відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 351 від 04.09.2014 р. про прибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_2 до 10.09.2014 р., умисно, з метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, з сімейних мотивів та метою ухилитися від військової служби для догляду за неповнолітніми на той час дітьми навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 10.09.2014 р. без поважних причин не з`явився вчасно для проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 04.09.2017 р. - дня повернення до цієї військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи солдатом військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні антитерористичної операції, призначений наказом її командира на посаду водія-електрика взводу зв`язку, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, після прибуття із зони виконання бойових завдань до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відновлення боєздатності та морально-психологічного стану, з метою ухилення від військової служби за сімейними обставинами, - необхідністю догляду за неповнолітніми на той час дітьми, - 10.09.2014 р. припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни та без поважних причин не з`явився вчасно відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у військовій частині та проводив час на власний розсуд, проживаючи в АДРЕСА_1 , і лише 04.09.2017 р. повернувся до військової частини для проходження військової служби.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, позитивні характеристики, відсутність судимості, його участь в антитерористичній операції, середню тяжкість скоєного стосовно ст.12 КК України.

За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції (копія довідки від 18.08.2014 р. № 26, виданої Військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 на а.с.17) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст.369 - 374 КПК України, суд,

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і за ч.3 ст.407 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: