справа № 216/4572/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Євгенівка, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не являється учасника бойових дій, військовослужбовець військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта В НОМЕР_2 ), у військовому званні солдат, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , прописаний: АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 25.07.2015 року, було здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, з такого дня останній набув статусу військовослужбовця. З 13.09.2015 року ОСОБА_4 став проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на посаді навідника, а з 24.09.2015 року на посаді кочегара у військовому званні солдат.
В кінці грудня 2015 року, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 29.12.2015 року біля 10-00 год. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
10.08.2017 року біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і повідомив про вчинене кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації, яку з 13.09.2015 року проходив у військовій частині НОМЕР_1 , у званні солдат.
Десь в кінці грудня 2015 року, він залишив місце своєї служби, не повідомивши про це командування та попрямував до місце свого проживання в Одеську область, смт. Сарат де проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язком несення військової служби. В серпні 2017 року, його батько повідомив йому, що до нього телефонували працівники прокуратури з приводу самовільного залишення сином військової частини. Після розмови з батьком ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону де повідомив про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, самовільно залишив військову частину, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 ч. 4 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає, з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Обтяжуючі покарання обставини судом встановлено не було.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та зважаючи на те, що судом встановленого значну сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 407 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1