Дата документу Справа № 311/1415/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/233/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/1415/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Речкуново Абатського району Тюменської області російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він 20 березня 2008 року приблизно о 15 годині в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, знаходячись поблизу дачної ділянки № НОМЕР_1 , яка знаходиться на території садового товариства «Медик», на ґрунті довготривалих неприязних стосунків з мотивів помсти за нанесені образи дерев`яною палкою завдав не менше ніж два удари в область правого плеча ОСОБА_7 , який в цей час утримував велосипед, на якому стояв ящик з картоплею. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 було спричиненно тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правого плеча з відривом довгої головки біцепса правого плеча із розвитком гіпотрофії м`язів правого плеча з синцем в області правого плеча та набряком м`яких тканин та синцем в середній третині плеча, які згідно висновку експерта №214 від 23.02.2009 року у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш ніж 21 добу.

Ухвалою суду від 08.07.2015 року кримінальне провадження відносно обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК ОСОБА_10 закрито у зв`язку з його смертю.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

На підставі ст.ст.49, 74 КК обвинуваченого звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання про цивільний позов.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити, оскільки надані стороною обвинувачення докази не підтверджують заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому. Натомість суд не надав оцінки усім доказам у їх сукупності та безпідставно дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого. Крім того, суд необґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити; з`ясувавши позицію прокурора та потерпілого, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання судової колегії, оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.

Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 не визнав свою вину в інкримінованому йому злочині та пояснив, що потерпілого ОСОБА_7 він знає протягом приблизно 40 років. Майже протягом 20 років у них з потерпілим ОСОБА_7 склалися неприязні відносини, пов`язані з користуванням суміжними земельними ділянками, які часто супроводжувалися конфліктами з потерпілим. 21 березня 2008 року він був в себе на дачній ділянці та займався обрізанням дерев. Того дня між ним та ОСОБА_7 жодного конфлікту не відбулося. Приблизно через 8-10 днів ОСОБА_7 звернувся до нього з проханням надати показання в якості свідка та підтвердити факт побиття ОСОБА_7 ОСОБА_10 . У зв`язку з тим, що обвинувачений не бачив нічого за вказаним фактом, то він відмовився від пропозиції потерпілого, після чого ОСОБА_7 розпочав його цькування. 20 березня 2008 року він також не бачив ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_10 . Таким чином, обвинувачений вважає обвинувачення потерпілого по відношенню до себе помстою за відмову дати свідчення проти ОСОБА_10 , який того побив.

Між тим суд у вироку взагалі не надав оцінки показам обвинуваченого та не мотивував, чому він взяв до уваги саме покази потерпілого ОСОБА_7 та відкинув покази обвинуваченого.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилися доводи сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_7 , звертаючись одразу після його побиття до правоохоронних органів із заявою про вчинений щодо нього злочин, зазначив, що 20.03.2008 року біля 03 години 15 хвилин на дачній ділянці №3 кооперативу «Медик» громадянин лише ОСОБА_11 заподіяв йому тілесні ушкодження. Мова про ОСОБА_9 в даній заяві, підписаній потерпілим ОСОБА_7 , не йде (т.2 а.п.43).

Більш того, протягом наступних 8 місяців після вчиненого злочину ОСОБА_9 мав статус свідка у кримінальному провадженні і ОСОБА_7 жодних претензій до нього не висував.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_9 висунення потерпілим ОСОБА_7 до нього претензій стало наслідком його ( ОСОБА_9 ) відмови виступити в якості свідка побиття ОСОБА_7 ОСОБА_12 і є помстою за це з боку ОСОБА_7 .

Про правдивість даних заперечень обвинуваченого може свідчити той факт, що єдиний так званий «свідок» у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , який раніше надавав свідчення про побиття ОСОБА_7 ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , під час судового розгляду відмовився від своїх таких показів. При цьому даний свідок заявив, що ОСОБА_7 за дачу таких показів заплатив йому грошові кошти. Насправді, як заявив свідок ОСОБА_13 , він не був очевидцем подій, які є предметом даного судового розгляду.

Як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_7 підтвердив факт сплати ним грошових коштів ОСОБА_13 .

Таким чином, на день ухвалення районним судом оскаржуваного вироку, крім показів потерпілого ОСОБА_7 , інших об`єктивних доказів причетності до побиття ОСОБА_7 . ОСОБА_9 у справі не було.

Крім того, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_9 , суд послався у вироку на покази свідка ОСОБА_14 , яка є дружиною потерпілого і не була очевидцем подій, що мали місце та про всі обставини їй стало відомо лише зі слів чоловіка.

Між тим, суд у вироку не мотивував, чому взяв до уваги та визнав як допустимий доказ покази свідка ОСОБА_14 з огляду на положення ст.97 КПК (показання з чужих слів за наявності допиту потерпілого).

Зважаючи на зазначене судова колегія позбавлена можливості прийняти за таких обставин законне і обґрунтоване рішення.

Отже за наведених обставин вирок суду не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду. Під час нового розгляду суду першої інстанції слід здійснити судове провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_9 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4