Провадження №1-кп/127/1362/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000429, які надійшли з Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вапнярка, Томашпільського району, Вінницької області, громадянина України, українця, не одруженого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , з середньою освітою, учасника бойових дій, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Солдата ОСОБА_4 29 березня 2014 року Ямпільсько-Томашпільським ОРВК Вінницької області призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, яку він проходив у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окрема механізована бригада).
29 березня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №70 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини.
17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17 березня 2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, про все, що сталося і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження доповідати своєму безпосередньому начальникові, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Солдату ОСОБА_4 12 серпня 2014 року наказом командира військової части польова пошта НОМЕР_2 №122 було надано відпустку терміном на 10 діб по 21 серпня 2014 року.
Проте, повертаючись 21 серпня 2014 року до військової частини польова пошта НОМЕР_2 для продовження служби, ОСОБА_4 відчув погіршення свого здоров`я повернувся додому та звернувся до Вапнярської міської лікарні. Після проведення огляду лікарем Вапнярської міської лікарні, ОСОБА_4 було направлено до військово-медичного клінічного центру центрального регіону України (далі ВМКЦ ЦР), розташованого за адресою: вул. Князів Коріатовичів, 185, м. Вінниця, для обстеження.
Згідно виписного епікризу №3209, виданого ВМКЦ ЦР, ОСОБА_4 з 28 серпня 2014 по 04 вересня 2014 перебував на стаціонарному лікуванні в клініці нервових хвороб ВМКЦ ЦР.
04 вересня 2014 року ОСОБА_4 було виписано з ВМКЦ ЦР з покращенням рекомендовано нагляд лікарем частини. Проте, після виписки з ВМКЦ ЦР ОСОБА_4 перебуваючи в м. Вінниця, усвідомлюючи, що йому необхідно повернутись до військової частини, умисно, без дозволу командирів, прийняв рішення тимчасово ухилитись від військової служби та проводити час на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_4 у період часу з 04 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року без поважних причин перебував за межами військової части польова пошта НОМЕР_2 , у зв`язку із цим час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, в АДРЕСА_1 , відпочивав, займався господарством.
31 березня 2015 року ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 для продовження служби та в той же день, його було звільнено з військової служби.
Таким чином солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді вогнеметника вогнеметного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окрема механізована бригада), 04 вересня 2014 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, самовільно, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, перебуваючи на території ВМКЦ ЦР за адресою: вул. Князів Коріатовичів, 185, м. Вінниця, без поважних причин вирішив не з`являтися на військову службу, вибув за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , та до 31 березня 2015 року, тобто понад один місяць, проводив час на власний розсуд в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, не пов`язуючи його з виконанням своїх службових обов`язків.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, за обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому.
Суду пояснив, що був призваний під час мобілізації на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Проходив службу в зоні АТО та приймав участь у бойових діях, що підтверджується відповідними документами. Відповідно до наказу з 12 серпня 2014 року ОСОБА_4 перебував у відпустці. 21 серпня 2014 року він мав повернутись у військову частину, чого не зробив в зв`язку з погіршенням стану здоров`я. З 28 серпня 2014 року по 04 вересня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі в м. Вінниці., 04 вересня 2014 року ОСОБА_4 мав повернутись у військову частину для продовження служби, але цього не зробив і залишився вдома за місцем свого проживання.
У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_4 на обліку не перебуває.
Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_4 на обліку не перебуває.
За місцем служби ОСОБА_4 характеризується негативно.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місце служби характеризується негативно, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 14 травня 2015 року ОСОБА_4 являється учасником бойових дій.
Відповідно до довідки командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 з 01 травня 2014 року по 08 серпня 2014 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.
Відповідно до вимог ст. 1 п. «д» Закону України «Про амністію у 2016 році» ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни) звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та просить застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання в зв`язку з актом амністії. З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, п. «д» ст. 1, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до пункту «д» ст. 1, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: