Справа № 301/1294/16-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.10.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/777/269/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2017 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , не судимий,
засуджений за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.152 КК України на 8 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.153 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 16 травня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання за даним вироком ОСОБА_6 зараховано термін попереднього ув`язнення з 16 травня 2016 року і до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу ухвалено залишити тримання під вартою.
Згідно встановлених судом обставин, 14 травня 2016 року біля 02 години 30 хвилин ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля сільського стадіону в с.Осій на вул. Ф. Злоцького Іршавського району Закарпатської області, побачив знайому йому неповнолітню ОСОБА_9 та, діючи умисно з метою задоволення власної статевої пристрасті, почав йти за нею, наздогнав її на території футбольного стадіону, схопив ОСОБА_9 правою рукою за плече, а лівою рукою приставив до її горла сокиру, чим призвів потерпілу до безпорадного стану та висловив намір вступити з нею в статеві зносини природнім способом, отримавши відмову, продовжуючи свої протиправні дії, намагався зняти з неї одяг, повалив її на землю, де продовжуючи свій злочинний намір вступити з нею в статеві зносини природнім способом, однак отримавши категоричну відмову та фізичний опір з боку неповнолітньої ОСОБА_9 , закриваючи долонею рот, не даючи їй можливість кликати на допомогу схопив потерпілу за волосся, повалив її на коліна та став примушувати до вступу статевих зносин неприроднім способом з метою задоволення його власної статевої пристрасті, примусив потерпілу вступити з ним у статевий зв`язок неприроднім способом, однак не довів свій умисел до кінця, з причин які не залежали від його волі, так як на крики потерпілої ОСОБА_9 про допомогу, прийшла сусідка ОСОБА_10 , якої ОСОБА_6 злякався та втік з місця вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_6 14 травня 2016 року біля 02 години 30 хвилин, в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля сільського стадіону в с.Осій, по вул. Ф. Злоцького, Іршавського району Закарпатської області, побачив знайому йому неповнолітню ОСОБА_9 та, діючи умисно з метою задоволення власної статевої пристрасті, почав йти за нею, наздогнав її на території футбольного стадіону, схопив ОСОБА_9 , застосувавши до неї фізичне насильство, погрозу застосування фізичного насильства, привів її до безпорадного стану та намагався вступити з нею в статеві зносини природнім способом, отримавши категоричну відмову, продовжуючи свої протиправні дії, схопив її за волосся голови, повалив її на коліна та примусив потерпілу вступити з ним у статевий зв`язок неприроднім способом.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку та пом`якшення призначеного йому покарання, посилаючись відсутність судимості та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Вважає, що факт перебування ним в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ним злочину не встановлено, про що свідчить висновок експерта, який по якійсь причині відсутній в матеріалах кримінального провадження. Окрім цього, вважає що судом необґрунтовано не зазначено та не враховано пом`якшуючі покарання обставини. Також не враховано і такі дані про особу, як довідку про склад сім`ї, згідно якої він є круглим сиротою, позитивну характеристику. В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначив про те, що відсутні докази його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, що ставляться йому за провину.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого який просив пом`якшити призначене йому покарання, його захисника, який підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та доповнення до неї, думку прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що а апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає наступних мотивів.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що 14.05.2016 року у центрі с.Осій Іршавського району біля сільського стадіону його небуло, так як до 04 години ранку він знаходився у знайомого, жителя с.Осій ОСОБА_11 , у якого працював по найму. Наступного дня коли він збирався йти на роботу до нього додому приїхали працівники поліції та відвезли у відділок, де він вперше побачив потерпілу ОСОБА_9 , з якою знайомим не був. Того дня він був одягнений у спортивну куртку та джинсові штани. Від працівників поліції він дізнався, що батько потерпілої знайшов його телефон, але телефон він загубив за три дні до цих подій. Просив суворо його не карати.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, така підтверджується показами потерпілої, законного представника потерпілої та свідків.
Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_9 слідує, що 14 травня 2016 року десь о 02 годині ночі вона поверталася додому із дискотеки. По дорозі, яка була освітлена, її наздогнав обвинувачений та наказав іти за ним, а коли вона дійшла до стадіону, він схопив її і став говорити, що хоче вступити з нею в статевий контакт, намагався стягнути із неї штани, приклав до її горла сокиру, яку потім загубив. Однак, вона стала кричати й кликати на допомогу та вирвалась від обвинуваченого, добігла до огорожі, де він її знову схопив. Потім повалив її на коліна, стягнув штани, схопив її за волосся та змусив вступити з ним у статевий зв`язок неприроднім способом. На її крики вийшла сусідка ОСОБА_12 , яку обвинувачений злякався і втік, загубивши телефон та годинник.
Також з показань законного представника потерпілої ОСОБА_13 вбачається , що наступного ранку після події її донька розповіла їй, що її вночі зґвалтували.
Свідок ОСОБА_10 показала, що вночі 14 травня 2016 року вийшла на балкон, почувши крики сусідської дочки ОСОБА_14 , яка кликала на допомогу. Коли вона бігла до стадіону, то побачила, що обвинувачений, тримає потерпілу біля металевої сітки та тягне її від огорожі. Вона підбігла до них, стала кричати, щоб обвинувачений відпустив потерпілу. Також вона чітко бачила, що це був ОСОБА_15 і наступного ранку одразу упізнала його як особу, яка намагалась зґвалтувати потерпілу ОСОБА_16 . .
Свідок ОСОБА_17 також повідомив, що в ніч події чув крики про допомогу сусідської дівчини зі сторони стадіону.
Крім зазначених показань, вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом огляду місця події від 14 травня 2016 року, під час якого було виявлено та вилучено жіночий одяг, годинник, мобільний телефон та сокиру; висновків судово-медичних експертиз № 210 та 211 від 23.06.2016 року у потеплілої ОСОБА_9 та у обвинуваченого ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження, протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_10 упізнала обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу яка 15 травня 2016 року намагалась зґвалтувати потерпілу ОСОБА_9 , протоколом проведення слідчого експерименту, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 детально розповіла та показала як відбувалися події 14.05.2016 року біля стадіону в с.Осій Іршавського району, тощо.
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність доказів його вини не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження, оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, зі які його засуджено доведена показами потерпілої, свідків, висновками судово-медичних експертиз та іншими письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.3 ст.152 КК України як закінчений замах на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосування фізичного насильства, погрози його застосування, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинений щодо неповнолітньої та за ч.2 ст. 153 КК України як задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо неповнолітньої.
Разом з тим, не можна визнати обґрунтованими і твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про суворість призначеного йому покарання, так як покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував як наявність обтяжуючої покарання обставини, так і відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також даних про особу обвинуваченого неповнолітній вік, позитивну характеристику, соціальні зв`язки, відсутність судимості і належним чином вмотивував в цій частині своє рішення.
Тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про недостатнє неврахування судом цих обставин не дають підстав для визнання висновку щодо призначеного ОСОБА_6 покарання незаконним чи необґрунтованим.
Також, колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки як слідує з пояснень ОСОБА_6 (а.с.112) 13 травня 2016 року під час вечері на роботі вжив одне пиво ємністю 0,5 л.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому її копії.
Судді: