Справа № 493/1045/17
Провадження №1-кп/503/104/17
УХВАЛА
30 жовтня 2017 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

під час проведення в залі суду в м. Кодима підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 09.06.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балта Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Актове Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляд до Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу не змінились, обвинувачені перебували у розшуку, а тому можуть переховуватись з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків, з урахуванням того, що конфлікт залишився не вичерпаним, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачені та їх захисники заперечували щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважають за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що в судовому засіданні відсутній потерпілий, а тому посилання прокурора на те, що конфлікт не вичерпаний є безпідставними. Крім того вважають, що прокурором не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що також суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

З приводу зауважень захисників обвинувачених прокурор пояснив, що докази на які він посилався надавалися слідчому судді під час вирішення питання щодо обрання обвинуваченим запобіжних заходів. Ризики, які були підставою для застосування саме таких запобіжних заходів не змінилися, докази на які він посилався будуть предметом дослідження під час судового розгляду, а тому надавши їх у підготовчому судовому засіданні, у суду може виникнути упереджене ставлення.

З обвинувального акту судом було встановлено, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були вчинені у межах територіальної юрисдикції Балтського районного суду Одеської області.

Враховуючи, положення ч. 1 ст. 32 та ч. 2 ст. 34 КПК України, в підготовчому судовому засіданні на обговорення було винесено питання щодо направлення обвинувального акту до апеляційного суду Одеської області.

Прокурор вважав за необхідне обвинувальний акт направити до апеляційного суду Одеської області для визначення територіальної підсудності.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти направлення обвинувального акту до апеляційного суду Одеської області для визначення територіальної підсудності, вказуючи, що територіальна підсудність даного кримінального провадження апеляційним судом вже визначалась, але обвинувальний акт було повернуто. Вважають, що правила територіальної підсудності не порушені, а тому просили призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Питання щодо визначення територіальної підсудності та направлення кримінального провадження з одного суду до іншого віднесено до повноважень колегії суддів апеляційного суду (2 ст. 34 КПК України).

З обвинувального акту судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , були вчинені на території Балтського району Одеської області, тобто у межах територіальної юрисдикції Балтського районного суду Одеської області, а тому саме цей суд повинен здійснювати розгляд даного кримінального провадження за загальними правилами підсудності.

Захисники обвинувачених зазначили, що причиною направлення даного кримінального провадження на розгляд до Кодимського районного суду стало те, що підсудність даного кримінального провадження була визначена раніше ухвалою апеляційного суду Одеської області, проте обвинувальний акт Кодимським районним судом був повернутий прокурору, а тому після усунення недоліків його було направлено до Кодимського районного суду Одеської області.

Судом встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був повернутий прокурору для усунення недоліків.

До суду кримінальне провадження надійшло з новим обвинувальним актом безпосередньо з прокуратури Одеської області, з чого слід зробити висновок, що питання щодо визначення територіальної підсудності апеляційним судом Одеської області даного кримінального провадження не вирішувалось.

Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України). Якщо судове рішення ухвалено з порушенням правил підсудності, воно у будь-якому разі підлягає скасуванню судом вищої інстанції (п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що Кодимський районний суд Одеської області не може бути судом, який уповноважений здійснювати розгляд даного кримінального провадження без визначення територіальної підсудності.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 31.08.2017 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було продовжено строк тримання під вартою до 06.11.2017 року.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ "Харченко проти України", "Лабіта проти Італії"), але оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в скоєнні злочину, який є тяжким, суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає.

Також суд керується висновками Європейського суду з прав людини викладеними у рішенні по справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що також неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях ("Ідалов проти Росії", "Гарицький проти Польщі", "Храїді проти Німеччини").

Враховуючи думку учасників кримінального провадження щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу, вимоги кримінального процесуального закону та практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню і вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на тридцять діб.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372, 314 - 316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, строком на тридцять діб, тобто до 06 грудня 2017 року.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 09.06.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, направити до апеляційного суду Одеської області для визначення територіальної підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1