Справа №211/4435/17 Провадження № 1-кп/211/64/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001492 від 02.09.2017 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, який має неповну середню освіту, не працює, не одружений, малолітніх дітей на утримані не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 01.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 185 ч. 2, 263 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців, згідно ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.09.2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_3 до відбування покарання на строк 2 роки 6 місяців обмеження волі, ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської область від 06.03.2017 року ОСОБА_3 звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання з не відбутою частиною покарання 1 рік 1 місяць 28 днів; 26.08.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн. та 2 роки 6 місяців обмеження волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням 1 рік, покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 , діючи повторно, 01.09.2017 року, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло прибув до СТ «Будівельник» та знаходячись біля дачного будинку АДРЕСА_2 , побачив розбите скло та пошкодження на вікні.

Надалі, 01.09.2017 року приблизно о 13.00 годині, реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, умисно, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, підійшов до будинку АДРЕСА_2 , а саме до вікна, яке мало пошкодження у вигляді відігнутої металевої пластини та своєю рукою через решітку витягнув два мотки сітки рабиці, кожна довжиною 10 метрів, висотою 1 метр 80 сантиметрів, діаметром дроту 3 міліметри, загальна вартість яких, згідно висновку судово товарознавчої експертизи №2983 від 09.09.2017 року, становить 711 гривень 34 копійки які знаходились в середині будинку.

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене майно на свою користь та в подальшому розпорядившись ним на свій розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 майнової шкоди згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2983 від 09.09.2017 року на суму 711 гривень 34 копійки.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що восени 2017 року він прийшов до дачного кооперативу, де з будинку АДРЕСА_2 через вікно витяг сітку рабицю, яку ще раніше бачив у тому будинку. Коли виходив з дачного кооперативу, був затриманий дачниками, які і викликали поліцію. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 та кваліфікує його дії:

- за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, перебував під диспансерним наглядом у лікаря-нарколога з липня 2012 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з-під нагляду в червні 2017 року через відсутність повторного звернення більше 3-х років, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичних обставин та його наслідків, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, позиції потерпілої ОСОБА_6 , яка просила призначити покарання на розсуд суду, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України суд не вбачає.

При цьому приймаючи до уваги те, що злочин обвинуваченим вчинений в період частково невідбутого покарання за вироком суду від 01.04.2014 року, суд вважає за необхідне при призначенні покарання обвинуваченому, керуватися положеннями ст. 71 КК України.

Відповідно до ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 1 ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі, перевівши строк обмеження волі, який був призначений ОСОБА_3 за вироком суду від 01.04.2014 року в більш суворий вид покарання - позбавлення волі.

Враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, покарання у виді штрафу, призначене за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2015 року слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню на стадії досудового розслідування був обраний ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 26.09.2017 року у вигляді домашнього арешту строком до 24.11.2017 року та в подальшому не продовжувався.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 01.04.2014 року, яким він засуджений за ст. ст. 185 ч. 2, 263 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, звільнений 06.03.2017 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 28 днів, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2015 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень - виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 після 24.11.2017 року не продовжувався.

Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.

Речові докази: два мотки сітки рабиці, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_6 вважати переданими за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1