Справа №639/3825/17
Провадження №1-кп/639/111/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001113 від 01.06.2017 року, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, в силу ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ;

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 разом з особою, відносно якої провадження виділено в окреме провадження 22.03.2017 року приблизно об 11 год. 00 хв. знаходились за місцем проживання їх спільного знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , де вони розпивали спиртні напої. Приблизно через півтори години ОСОБА_6 з особою, відносно якої матеріали провадження виділені в окреме провадження, помітивши, що ОСОБА_7 заснув у своєму ліжку в кімнаті, де вони сумісно розпивали спиртні напої, вступили в змову щодо таємного викрадення будь-якого майна та грошових коштів, належних ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_6 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, в цілях реалізації спільного злочинного умислу попередньо розподілили між собою ролі вчинення злочину, враховуючи та використовуючи ту обставину, що ОСОБА_7 після вживання спиртних напоїв заснув. Так, ОСОБА_6 узгоджено з цією особою, переконавшись, та, будучи впевненими, що їх дії залишаються непоміченими, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу таємно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 340 грн., витягнувши їх з обох кишень штанів сплячого потерпілого. У свою чергу особа, відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, узгоджено з ОСОБА_6 саме в той час, діючи умисно шляхом вільного доступу таємно заволодів мобільним телефоном «S-TELL S1 05, вартістю 213 грн., який дістав із серванта, розташованого у зазначеній кімнаті. Таким чином ОСОБА_6 разом з вказаною особою вчинили всі дії, які вважали за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном та грошовими коштами ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, розпорядившись при цьому ним на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 та вказана особа завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 553 грн., з яких грошові кошти становили 340 грн., а вартість мобільного телефону 213 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині за ч.2 ст.185 КК України визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочину, надала пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом розясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності її позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченої.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Така юридична оцінка дій обвинуваченої відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштована, в силу ст. 89 КК України не судима, має постійне місце проживання.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.67 КК України є: вчинення злочину особою у стані алкогольного сп*яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу винної та її відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити їй покарання в межах санкції за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства.

В порядку ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з підсудної ОСОБА_6 .

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на суму 263,88 грн. (двісті шістдесят три гривні 88 коп.)

Речові докази, а саме: мобільний телефон «S-Tell sl-05» з ідентифікуючими ознаками imei: НОМЕР_1 та imei2: НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1