Дата документу Справа № 334/471/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/100/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/471/16-к
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000056 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, інваліда 1 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 19.10.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у провадженні, та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скаргах з доповненнями прокурор, який брав участь у провадженні та захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 ,просять вирок суду змінити, застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію 2016 року», звільнивши її від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора та захисника, які підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і їй призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, обвинуваченій до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2015 року, і остаточно до відбування визначено 1 рік 2 місяця обмеження волі. Запобіжний захід не обирався. Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 21.12.2015 р., о 12 год. 40 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи намір на повторне таємне викрадення чужого майна, викрала майно, що належить ПП « ОСОБА_9 » на загальну суму 216 грн.

24.12.2015 р. о 12 год., ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «OPStore», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 16, діючи умисно, маючи намір на повторне таємне викрадення чужого майна, викрала майно, що належить ПП «Грушко М.В.» на загальну суму 264 грн.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самої обвинуваченої в судовому засіданні, де вона повністю визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченої та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченою.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора та захисника про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 Закону України «Про амністію 2016 року», є обґрунтованими, з огляду на наступне.
Під час апеляційного перегляду вироку від обвинуваченої ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона є інвалідом 1 (першої) групи, а тому вона має бути звільнена від відбування призначеного судом покарання.

Так, пунктом «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачена можливість звільнення від відбування покарання засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими, осіб, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої групи.

ОСОБА_6 вчинила умисний злочин, який не є тяжким, вона є особою, яка в установленому порядку визнана інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, згідно якого остання була оглянута 09.06.2017 року і їй була встановлена група інвалідності «Перша Б» (а.п. 159).

Обвинувачена ОСОБА_6 погодилася на застосування до неї амністії. В зв`язку з чим, обвинувачену можна звільнити від відбування призначеного їй покарання у виді обмеження волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів,

ухвалила:
апеляційні скарги з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора, задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: