1Справа № 335/1363/18 1-кс/335/1007/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується іноземною державою ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальник управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу до Російської Федерації

ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серафимовське Аргзирського району Ставропільського краю Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшло клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальник управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу до Російської Федерації ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано ти, що 17.01.2016 о 10 годині 00 хвилин співробітниками СВ УСБ України в Запорізькій області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , розшукуваного ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації (участь у збройному формуванні на території іноземної держави).

Ініціатору розшуку 17.01.2016 каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_4 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження наміру клопотатися про видачу (екстрадицію) вказаної особи до Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2016 задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 строком на 40 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

До прокуратури Запорізької області через Генеральну прокуратуру України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , щодо якого в порядку ст. 584 КПК України обрано екстрадиційний арешт на строк 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту на строк 60 діб.

У зв`язку з закінченням вказаного строку ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту на строк 60 діб терміном до 23.08.2016.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.07.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

В порядку ст. 584 КПК України 22.08.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 23.10.2016.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 21.10.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 22.12.2016.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.11.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 терміном до 20.02.2017, тобто до 12 місяців.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.01.2017 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2017 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Строк дії ухвали до 18.04.2017.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2017 вказаний запобіжний захід продовжено до 18.06.2017.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2017 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжено до 16.08.2017, тобто до шести місяців.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2017 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: наступні обов`язки: прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 (або іншого прокурора, який її замінює) та старшого слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 за першою вимогою; без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися з міста Мелітополь Запорізької області; письмово повідомляти прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 (або іншого прокурора, який її замінює) про зміну місця проживання та контактних телефонів.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2017 продовжено застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2018 продовжено застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України проводилась екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали якої разом із відповідним висновком скеровано до Генеральної прокуратури України.

Підчас екстрадиційної перевірки встановлено, що відповідно до наданих російською стороною матеріалів запиту про екстрадицію 15.02.2016 слідчим СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_10 в рамках розслідування кримінальної справи № 34643 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 208 КК РФ.

Згідно з цією постановою ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у березні 2013 року він, маючи на меті брати участь у діяльності озброєного формування на території Сірійської Арабської Республіки залишив територію РФ та виїхав до вказаної держави.

У подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи на території Сірійської Арабської Республіки увійшов до лав озброєного формування, не передбаченого законодавством цієї держави.

Діючи у складі вказаного формування ОСОБА_4 забезпечено вогнепальною автоматичною зброєю та боєприпасами, які використовуються для досягнення цілей функціонування озброєного формування. Про вихід зі складу незаконного озброєного формування правоохоронні органи РФ ОСОБА_4 не повідомляв.

У ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було, у зв`язку з чим слідчим СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_10 08.11.2014 його оголошено у розшук.

27.02.2015 Грозненським районним судом ЧР РФ відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з анкетою Інтерполу «Individual Report» (документом, на підставі якого здійснюється розшук підозрюваної (обвинуваченої) особи та її затримання до вирішення питання про екстрадицію), ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку.

За злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації не належить до військових злочинів, і не має політичного характеру.

Також цій злочин, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.

Згідно довідки ОСК ГУНП України в Запорізькій області № 170-18012016/23210 ОСОБА_4 правоохоронними органами України у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності не розшукується.

Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний.

Згідно з висновком УФМС Росії по ЧР, що ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» від 28.11.1991 № 1948-І є громадянином Російської Федерації.

За інформацією Державної міграційної служби України від 16.02.2016 № 8-896/1-16 та управління ДМС в Запорізькій області від 18.01.2016 № 2301/01-543 ОСОБА_4 з питань набуття громадянства України, отримання статусу біженця та інших форм захисту до органів міграційної служби України не звертався.

Разом з тим, за інформацією ГУ ДМСУ в Дніпропетровській області цим відомством прийнято до розгляду заяву ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви 27.10.2016 рішенням Державної міграційної служби України №546-16 ОСОБА_4 відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва перебувала справа № 826/1029/17 за позовом ОСОБА_4 до ДМС України про визнання протиправним рішення щодо ненадання йому статусу біженця.

За наслідками моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що за результатами розгляду у порядку письмового провадження адміністративної справи № 826/1029/17 за позовом ОСОБА_4 до ДМС України про визнання протиправним рішення щодо ненадання йому статусу біженця постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2017 у задоволенні позовних вимог йому відмовлено.

Дані щодо оскарження ОСОБА_4 постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2017 про відмову у визнанні протиправним рішення ДМС України щодо ненадання йому статусу біженця або набрання зазначеною постановою законної сили відсутні.

Враховуючи, що через вказані обставини Генеральною прокуратурою України на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 не прийнято, є необхідність продовжити застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язанного із триманням під вартою, який гарантуватиме запобігання втечі особи, переховування від правоохоронних органів та суду та забезпечення в подальшому її видачі, а саме, особистого зобов`язання, та покладення на нього певних обов`язків.

На підставі викладеного, прокурор просить продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, та покласти на ОСОБА_4 відповідні процесуальні обов`язки.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник особи, видача якої запитується іноземною державою, та ОСОБА_4 в присутності перекладача у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, вислухавши учасників процесу, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 ? 240/94-ВР, Протоколом до неї від 29.03.1997, ратифікованим Законом України від 03.03.1998 ? 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.
Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ч. 1 ст. 573 КПК України договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.
Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї від 29.03.1997) передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.
Обставин, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами, які перешкоджають видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, наразі не встановлено.

Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк домашнього арешту не може перевищувати шість місяців.

Таким чином, встановлений КПК України максимальний строк застосування домашнього арешту, закінчився, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 16.10.2017.

На ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017 були покладені такі обов`язки: прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 (або іншого прокурора, який її замінює) та старшого слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 за першою вимогою; без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися з міста Мелітополь Запорізької області; письмово повідомляти прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 (або іншого прокурора, який її замінює) про зміну місця проживання та контактних телефонів.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2018 продовжено до 13.02.2018 року застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання спливає, з огляду на що постала необхідність у його продовженні.

Відповідно до частини 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Частиною шостою статті 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
При вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчим суддею враховуються відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючої сторони та дотримання нею умов, за яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , а також наявності обставин, встановлених ч. 2 ст. 585 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком до 13 квітня 2018 року включно на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2017 року.
Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 197, 199, 543, 584, 585 КПК України, ст. ст. 9, 29 Конституції України, статтями 1, 2, 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом України № 44/98-ВР від 16.01.1998 року, статтями 56, 58, 60, 61, 62 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 року, статтею 13 Протоколу до неї, ратифікованим Законом України № 140/98-ВР від 03.03.1998 року, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальник управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити до 13 квітня 2018 року включно ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладених на нього обов`язків на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2017 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 13 квітня 2018 року включно.
Виконання ухвали слідчого судді доручити прокуратурі Запорізької області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1