Справа № 646/4529/17
№ провадження 1-кс/646/3258/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2017 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 05 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 15 травня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, мотивуючи скаргу тим, що слідчим досудове розслідування проведено таємно від неї, неповно та не об`єктивно, без виконання судових рішень. Тому ОСОБА_3 просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Заявник звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність та надала суду доповнення та пояснення до скарги.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою, приходить до наступного.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що у провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000030 від 15 травня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, дані до ЄРДР були внесені прокуратурою Дзержинського району м.Харкова 15.05.2014 на виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.04.2014, яким скасовано постанову слідчого вказаної прокуратури про відмову у порушенні кримінальної справи від 07.11.2012.

Згідно первинного витягу з кримінального провадження у фабулі ЄРДР зазначено, що до прокуратури Дзержинського району м.Харкова 14.05.2014 надійшла ухвала Дзержинського районного суду м.Харкова щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене працівниками СБСМ Грифон. У порушення ч.4 ст.214 КПК України та Положення про ведення ЄРДР у фабулі не зазначено короткий виклад обставин, спосіб скоєння правопорушення, не вказано ПІБ зазначених заявницею осіб, дані про заявницю відсутні (т. 2 а.с. 61), такими ж є витяги від 28.08.2014 (т. 2 а.с.63), від 27.11.2014 (т.2 а.с.93).

У подальшому в даному кримінальному провадженні слідчим неодноразово приймались рішення про його закриття, проте слідчими суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова вказані постанови були скасовані. 05.07.2017 слідчим винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пунктів 1-3 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За правилами ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ці вимоги закону слідчим виконано не було.

Так, скасовуючи постанову слідчого прокуратури Дзержинського району м.Харкова про відмову у порушенні кримінальної справи від 07.11.2012, Дзержинський районний суд м. Харкова у постанові від 25.04.2014 вказав на невиконання рішення суду від 10.08.2012 та перелічив необхідні слідчі дії, а саме, суд зазначив, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2012 було скасовано попередні постанови слідчого від 24.02.2012 та 06.04.2012 про відмову у порушенні кримінальної справи з приводу звернень ОСОБА_3 , при цьому судом було зазначено про необхідність направлення матеріалів прокурору Дзержинського району м. Харкова для проведення ретельної перевірки, під час якої слід опитати співробітників Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України Мисюка, Стерлігова, Саєнка, встановити та опитати лікаря та середній медичний персонал бригади швидкої та невідкладної допомоги, що приїздила за викликом у приміщення Харківського окружного адміністративного суду 08.08.2011, належним чином оформити аудіо- та відеозаписи з камер спостереження зали судового засідання суду, дослідити їх та роздрукувати записи для можливості дослідження, витребувати та дослідити відомості щодо судово-медичного обстеження ОСОБА_3 та встановити причинний зв`язок між подією 08.08.2011 та легкими тілесними ушкодженнями, які в неї були виявлені.

Про невиконання цих вказівок суду зазначив в ухвалі від 15.10.2014 Червонозаводський районний суд м.Харкова, скасовуючи постанову слідчого від 27.08.2014 про закриття даного кримінального провадження (т.2 а.с.96). Також суд зазначив, що за викликом ОСОБА_3 08.08.2011 виїжджала бригада екстреної медичної допомоги № 202, однак, слідчий не звернув на це уваги, не встановив склад бригади № 202, не опитав працівників цієї бригади щодо подій, які мали місце 08 серпня 2011 року.

На ці ж недоліки слідства вказано в наступних ухвалах Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.05.2016 та 25.04.2017.

Як зазначає слідчий в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, що опитаний під час додаткової перевірки о/у СКР ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_5 пояснив, що до чергової частини за номером «102» поступив виклик, за яким він 08.11.2011 прибув за адресою м.Харків, вул. Сумська, будинок №3, у Харківський окружний адміністративний суд, та коли він прибув за місцем виклику, то побачив двох жінок, вони кричали та намагались зірвати судове засідання, одна з цих жінок, як йому пізніше стало відомо була ОСОБА_3 .

Однак, в оскаржуваній постанові слідчий вказує лише на дії ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . 08.08.2011 у судовому засіданні під час розгляду по суті адміністративної справи, а ОСОБА_6 згідно його пояснень, де зазначено ім`я та по батькові, є чоловіком. Крім того, ще в постанові Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.04.2014 зазначено, що слідчий посилається на пояснення оперуповноваженого СКР ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_5 , зі слів якого вбачається, що він в самому судовому засіданні не був присутнім (том 2 а.с.57). Цей висновок суду слідчим проігнорований, покази ОСОБА_7 не перевірено слідчим шляхом, у тому числі шляхом слідчого експерименту, протиріччя не усунуті, а зазначені пояснення ОСОБА_7 щодо начебто дій двох жінок у судовому засіданні викладені без належної перевірки.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року по справі № 33-832/11, категорія: ч.1 ст.185-3 КпАП України, копія якого була надана ОСОБА_3 суду у доповненнях до скарги, скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ч.1 ст.185-3 КУпАП та провадження по справі закрито. При цьому апеляційний суд, посилаючись на прослуховування запису судового засідання від 08.08.2011, встановив, що в цей день ОСОБА_6 заявив про розгляд поданого раніше клопотання про відвід суду, на чому наполягала решта співвідповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , теж не висловлюючи відношення до позову, при цьому висловлювались з дозволу суду і не в образливій формі.

Зазначене судове рішення не долучене до матеріалів кримінального провадження, оскільки слідчий, посилаючись на одночасне порушення порядку у судовому засіданні з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , не долучив до матеріалів кримінального провадження копії матеріалів за справами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , обмежившись лише копіями декількох судових рішень відносно ОСОБА_3 .

Суди неодноразово зазначали про те, що не встановлені та на допитані працівники бригади швидкої допомоги № 202, яка прибула 08.11.2011 до Харківського окружного адміністративного суду, останній раз це зазначено в ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.04.2017. Але в оскаржуваній постанові слідчий знову зазначає про неможливість встановити склад цієї бригади та допитати медичних працівників.

Крім того, в оскаржуваній постанові слідчий виклав покази ОСОБА_11 , який зазначив, що він викликав до ОСОБА_3 швидку допомогу, але коли приїхала бригада швидкої допомоги, ОСОБА_3 відмовилась від надання їй допомоги та госпіталізації. Однак, у своїх доповненнях до скарги ОСОБА_3 запевняє, що швидку допомогу викликала саме вона та їй працівниками медичної бригади було надано відповідну першу допомогу.

Відповідно до довідки станції швидкої медичної допомоги № 583 від 21.09.2011, наданої ОСОБА_3 суду при розгляді скарги, 08 серпня 2011 року об 11:47 за адресою АДРЕСА_1 , суд, до ОСОБА_3 виїжджала бригада СМП № 202, фельдшер ОСОБА_12 та було встановлено діагноз: можливий забій грудної клітини, гіпертонічна хвороба Криз, а також зазначено про надання ОСОБА_3 медичної допомоги: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в/м.

Таким чином, свідчення працівника міліції ОСОБА_11 щодо обставин надання ОСОБА_3 медичної допомоги є недостовірними.

Крім того, як викладено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_15 показав, що після прибуття швидкої допомоги та відмови ОСОБА_3 у госпіталізації він повернуся на місце несення служби в чергове приміщення, після чого десь за 10 хвилин ОСОБА_3 та ОСОБА_6 покинули приміщення суду. Але у повістці від 08.08.2011, копія якої надана суду ОСОБА_3 у її у доповненнях, вказано, що ОСОБА_3 перебувала у приміщенні суду з 09:00 до 13:05.

Також на підтвердження обставин подій 05.08.2011, що передували подіям 08.08.2011, ОСОБА_3 надала суду копію повістки від 05.08.2011, у якій зазначено про перебування ОСОБА_3 у судовому засіданні з 15:00 до 22:13.

Враховуючи надані заявницею копії довідки із станції швидкої допомоги та судових повісток, суд зазначає, що слідчий не встановлював причини виникнення та розвиток конфлікту, не перевірив та не надав належної правової оцінки показам Стафієвського, розбіжними із зазначеними документами, не з`ясував, на якій законній підставі судове засідання проводилося 05.08.2011 після закінчення робочого дня суду, через що позивач ОСОБА_6 змушений був покинути судове засідання, оскільки мав їхати додому рейсовим автобусом через проживання за межами міста.

Як зазначає слідчий, в своїх поясненнях ОСОБА_3 вказує на те, що 05.08.2011 близько 22:00 годині суд почав оголошувати позовні вимоги, тобто почав слухати справу по суті. В той же час у своїх поясненнях ОСОБА_3 вказує на те, що 08.08.2011 до справи було залучено нових учасників процесу, що призводить до розгляду справи спочатку, тобто виникає можливість додаткових процесуальних звернень: клопотань, доповнень, заяв про відвід.

В журналі судового засідання від 08.08.2011 зазначено: оголошення складу суду та права заявляти відвід, о 09:14:34 зазначено, що відводи та самовідводи не заявлено. У той же час у первинних поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та інші позивачі зазначають про подані ними до засідання доповнення, заяву про відвід, клопотання.

Зазначені обставини слідчим не перевірено, із матеріалів адміністративної справи не витребувані копії журналу судового засідання та документів, поданих позивачами у проміжок часу з 09:00 до 09:30, не встановлено, чи були розглянуті ці документи, чи залучалися 08.08.2011 року до справи нові учасники і якщо залучалися, то чому розгляд справи не стався спочатку.

Слідчий навіть не долучив до матеріалів кримінального провадження завірені судом копії судових рішень у адміністративній справі, при розгляді якої 08.08.2011 виникли події, що стали предметом розслідування, наявні у матеріалах копії судових рішень взяті з державного реєстру судових рішень, в них не зазначено прізвища осіб, що приймали участь з боку позивачів у судовому засіданні 08.08.2011, відповідно ці особи не допитувалися.

Проте, як зазначає у доповненнях до скарги ОСОБА_3 , крім неї та ОСОБА_6 у засіданні 08.08.2011 були присутні позивач ОСОБА_16 та його представник ОСОБА_17 , але вони не допитані. В той же час у постанові Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року по справі № 33-832/11, категорія ч.1 ст.185-2 КпАП України, при розгляді Апеляційним судом справи відносно ОСОБА_6 про адміністративне правопорушення зазначено, що під час розгляду апеляції було допитано у якості свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Тобто цим громадянам відомо про обставини, що є предметом даного кримінального провадження.

Крім того, у своїх первинних поясненнях ОСОБА_3 вказує на те, що розгляд справи 08.08.2011 почався не о 09:00, як зазначено у журналі судового засідання, а майже на півгодини пізніше, і саме у ці півгодини до початку судового засідання позивачами було подано через канцелярію суду доповнення до позову і низку клопотань, які через розгляд справи спочатку суд повинен був врахувати, на ці факти вказує і ОСОБА_6 .

Відповідно до акту громадян, копія якого була надана суду у доповненнях до скарги, акт було складено 02 жовтня 2011 року щодо прослуховування звукозапису файлу channel 01 2011_08_08 09-26-42.wav з диску Харківського окружного адміністративного суду. Як зазначено у акті, на звукозапису йдеться про надання позивачам 10 хвилин, щоб отримати стіл для документів, з чого можна зробити висновок про те, що звукозапис зроблено на початку засідання. У назві файлу зазначено час його створення, а саме 09-26-42, що відповідає поясненням ОСОБА_3 про те, що засідання не почалося о 09:00, що ставить під сумнів достовірність вказаного часу у журналу судового засідання 08.08.2011.

Як зазначає у первинних поясненнях ОСОБА_3 , коли 08.08.2011 судді відмовилися розглядати належним чином заяву про відвід, тобто із видаленням до нарадчої кімнати, то вона викликала з свого мобільного телефону по «102» наряд поліції до суду, саме після цього судді заявили про видалення її із залу судового засідання.

Відповідно до наданої суду заявницею у доповненнях до скарги відповіді заступника начальника ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_18 виклик 08.08.2011 було зроблено о 09:48 та о 09:50. Але у журналі судового засідання про цей виклик не зазначено, перевірку цієї обставини як початку конфлікту, слідством не проведено, роздруківка звукозапису засідання не зроблена, незважаючи на відповідні доводи судів.

Перевірка можливої підробки журналу судового засідання, про що вказано у первинних поясненнях ОСОБА_3 , за статтею 366 КК України слідством взагалі не проводилася, в резолютивній частині постанови відсутні висновки щодо секретаря судового засідання, який складав протокол.

У оскаржуваній заявницею постанові слідчий вказує, що 08.08.2011 судовим розпорядником ОСОБА_19 було складено протокол стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП неповага до суду.

Але відповідно до листа голови Вищого адміністративного суду України ОСОБА_20 від 22.10.2010 № 1467/11/13-10 на ім`я Харківського окружного адміністративного суду, копія якого надана суду заявницею у доповненнях до скарги, питання про притягнення особами до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення порушення, для чого у судовому засіданні із розгляду адміністративної справи оголошується перерва, на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП, при цьому зі змісту статті 258 КУпАП вбачається, що у такому разі протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Як вбачається із первинних матеріалів перевірки, наявних у матеріалах кримінального провадження, у засіданні Харківського окружного адміністративного суду 08.08.2011 перерва не була зроблена, та питання притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 08.08.2011 не було вирішено згідно КУпАП, замість цього засідання адміністративного суду було продовжено без їх участі, що призвело до порушення їх права на участь у своїй справі, рівності, гласності та змагальності судового процесу.

Зазначені порушення вимог КУпАП суддями, як і факт складання судовим розпорядником ОСОБА_19 08.08.2011 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.185-3 КУпАП стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що не передбачено КУпАП, при тому, що судовий розпорядник ОСОБА_19 як працівник апарату суду, мав знати про зазначений лист Вищого адміністративного суду, слідчим не перевірялись та належної правової оцінки цим порушенням не надано, в резолютивній частині постанови відсутні висновки щодо судового розпорядника ОСОБА_19 та суддів.

В оскаржуваній постанові слідчий, описуючи дії працівників СБСМ «Грифон», посилається на відеозаписи з камер спостереження, які знаходяться в залі судових засідань, та аудіо записи судового засідання. Але суди неодноразово, починаючи ще з рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.08.2012, зазначали про необхідність належним чином оформити аудіо- та відеозаписи з камер спостереження зали судового засідання суду, дослідити їх та роздрукувати записи для можливості дослідження, чого й досі слідством не зроблено.

Відповідно до наданого заявницею у доповненнях до скарги листа на її ім`я від керівника апарату Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_21 від 28.09.2011 № 07-11/77957, у залі судового засідання № 9 по вул. Сумській 3 встановлено одну камеру відеоспостереження, збереження відеозапису не здійснюється у зв`язку із відсутністю фінансування для встановлення відповідного технічного обладнання. Але на досудовому розслідуванні обставини отримання відеозапису та яким чином і ким було збережено запис при відсутності офіційної можливості його збереження, або кимсь іншим замість судових працівників було зроблено вказаний відеозапис, не встановлювалися.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Таким чином, відеозапис судового засідання на даний час не є допустимим доказом по кримінальному провадженню.

Як зазначено ще в ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.10.2014, з відповіді командира СБСМ «Грифон» від 16 липня 2014 року вбачається, що 08 серпня 2011 року в приміщенні Харківського окружного суду к.2 вул. Сумська 3-б здійснювали охорону громадського порядку та перепускний режим до приміщення суду прапорщик міліції ОСОБА_11 та прапорщик міліції ОСОБА_22 /т.2 а.с.71-73/, однак, в своїй заяві ОСОБА_3 посилалася на спричинення їй тілесних ушкоджень іншими працівниками СБСМ «Грифон», а саме, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , обставини прибуття вказаних осіб до приміщення суду під час здійснення досудового розслідування встановлені не були, /т.2 а.с.97/. Ці обставини досі не встановлені.

При цьому суд не приймає за належне посилання слідчого на неможливість допиту ОСОБА_22 та ОСОБА_23 через їх звільнення з органів внутрішніх справ.

Як вказує ОСОБА_3 у первинних поясненнях, по прибуттю наряду міліції 08.08.2011 їй було надано бланк заяви про вчинення злочину, який вона сіла заповнювати у залі засідань, де відбулися порушення під час судового засідання, і саме в цей час на неї напали працівники СБСМ «Грифон» ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , тобто перешкодили її правомірній діяльності щодо подання заяви про злочин. Ці обставини не перевірені, у тому числі щодо цих обставин не допитані прибулі на виклик працівники міліції, не проведений слідчий експеримент.

В оскаржуваній постанові слідчий посилається на статтю 13 Закону України «Про міліцію», яка надає право працівникам міліції застосовувати силу до порушників порядку, у той же час ця норма закону, як зазначено, застосовується у разі протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції. Слідчим не взято до уваги, що, відповідно до пояснень ОСОБА_3 , вона такі дії 08.08.2011 не скоїла, оскільки працівники міліції напали на неї під час складання нею заяви про злочин, у цей час вона сиділа за столом, ні на кого з працівників міліції не нападала.

Незважаючи на численні вказівки судів, слідчий не встановив причинно-наслідковий зв`язок між нанесенням тілесних ушкоджень заявниці та подіями 08.08.2011. Крім того, у порушення п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчим не встановлювався розмір моральної шкоди, спричинений заявниці психотравмуючою ситуацією, що склалася 08.08.2011 та мала наслідками тілесні ушкодження.

Окремо слід звернути увагу на те, що не відповідає дійсності зазначене слідчим, що начебто органом досудового слідства вжиті заходи щодо виклику заявниці на допит, а заявниця на цей допит не прибула, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження після отримання у прокуратурі Харківської області копії ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.04.2017 заступником прокурора області було лише винесено постанову від 05.07.2017 про зміну прокурорів, в цей же день, 05.07.2017 слідчим без жодної слідчої дії, про які зазначив суд, без виклику заявниці на допит, було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Таким чином, слідчий не вжив заходів щодо допиту заявниці, позбавив її можливості надати слідству докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з вищезазначених недоліків слідства, цим вимогам постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає. Вказані обставини, у тому числі постійне ігнорування слідством зазначених судових рішень, свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування та виконання вказівок судів.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 05 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 15 травня 2014 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області на відновлення досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали. Також суд зобов`язує орган слідства повідомити заявниці про відновлення досудового розслідування з наданням їй витягу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1