Справа № 570/4971/16-к
Номер провадження 1-кс/570/669/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
представника власника адвоката ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили, 24) клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 по кримінальному провадженню по матеріалах досудового розслідування, внесеного 27 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001794за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України,

про скасування арешту майна
в с т а н о в и в:
покликаючись на те, що слідчим суддею 10 листопада 2017 року накладений арешт на належне йому майно у виді заборони на відчуження автомобіля марки «Мерседес Бенц 312 Д», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його представник у заяві від 17 липня 2017 року просить його скасувати, оскільки за більше ніж рік по кримінальному провадженню не проведено жодних процесуальних дій, а вказана заборона перешкоджає реалізації права власності.

У судовому засіданні представник власника підтримав клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснив суду про обставини, вказані у ньому. Стверджує, що вилучений транспортний засіб є власністю його довірителя, який був переданий у тимчасове користування інших осіб, які також не є причетними до даного кримінального правопорушення, оскільки надали його у користуванні іншій особі, яка до цього часу слідством не встановлена. Наклавши арешт на його майно, слідчий суддя позбавив його конституційного права на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.
Жодних слідів на автомобілі, які б так чи інакше могли допомогти в досудовому розслідуванні по справі чи взагалі мали б до нього відношення, на ньому відсутні. Саме тому слідчі протягом всього періоду проведення досудового розслідування не вживають жодних заходів щодо зняття чи фіксації з автомобіля слідів кримінальних протиправних дій. Незрозуміло, які саме відомості може мати на собі автомобіль, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, а отже, які мають бути встановлені під час кримінального провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ст.246 КК України. Зазначене невідомо і слідчим, які здійснюють досудове розслідування в даній кримінальній справі. Останні не вживають будь-яких дій щодо встановлення таких «інших відомостей».

З часу накладення судом заборони відчуження автомобіля минуло більше року, тому з метою виявлення та збереження доказів по справі з автомобілем могли бути в розумні строки проведені всі необхідні слідчі дії - огляди, експертизи і т.д. Нікому підозру не оголошено, його причетність до злочину не встановлена, тому останній вважає, що розумні строки на проведення слідчих дій із вказаним автомобілем минули, а потреба в подальшому арешті автомобілю відпала.

Незаконна порубка дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях визнається закінченим злочином з моменту заподіяння в результаті незаконної порубки лісу істотної шкоди, а вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах - з моменту відокремлення дерева або чагарника від кореня або заподіяння зазначеним представникам флори пошкоджень, які викликають їх загибель або припинення росту. Придбання, реалізація перевезення деревини, отриманої внаслідок незаконної порубки, самі по собі не є злочином. Тому будь-яких слідчих дій за участю вказаного автомобіля не передбачається.

Слідчий та прокурор заперечують проти клопотання, оскільки на даний час кримінальне провадження ще не завершено. Разом з тим, вказують, що арештовані колоди лісу вже фактично реалізовані.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини та вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
27 жовтня 2016 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001794за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

10 листопада 2016 року прийнято постанову про арешт майна, якою арештовані 4 колоди дерева породи дуб та заборонено відчужувати вказаний автомобіль, на якому вони перевозилися.
22 листопада 2017 року автомобіль переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 як особі, що вказана у довіреності власника автомобіля ОСОБА_6 від 05 жовтня 2016 року, що має право на його розпорядження.

Ст.129 Конституції України визначає одними з основних засад судочинства законність.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.174 КПК України власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Разом з тим, відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Згідно з вимогами ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно вимог ст.ст.85, 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належні докази мають пряме відношення до обставин події. Допустимим є доказ, отриманий в передбаченому КПК порядку.
Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України щодо оцінки доказів, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.. Діюче кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні, які відповідають вимогам ст.84 КПК України та надати ним відповідну оцінку у вироку.
При розгляді клопотання до уваги приймаються наступні обставини: арешт на майно було накладено у зв`язку з визнанням автомобіля речовим доказом вчинення злочину у кримінальному провадженні з метою забезпечення проведення відповідної експертизи у справі для визначення розміру спричиненої шкоди та можливого забезпечення відшкодування шкоди. Разом з тим, не встановлено ніякого відношення власника транспортних засобів до незаконної порубки дерев. Цивільний позов не заявлено, відомостей про визнання потерпілою особою в провадженні немає, експертиза з метою встановлення розміру спричиненої шкоди не призначена і не проведена, про підозру нікому не повідомлено. Слідчий, оглядаючи автомобіль як речовий доказ, у протоколі та інших процесуальних документах жодним чином не визначив, які саме сліди злочину містяться на ньому і яку доказову базу для цього кримінального провадження має.

На думку слідчого судді, слідчим та прокурором не доведено, що на даний час вказана заборона відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, тому порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження. Відсутність у органу досудового розслідування достатніх даних про використання автомобіля під час вчинення кримінального правопорушення вказує на недоцільність подальшого застосування арешту даного майна.

З урахуванням вищезазначеного, а також приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого арешту майна, тому відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вважаю, що це забезпечить справедливу рівновагу між інтересами сторін, що узгоджується з положеннями ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, так як незняття арешту з майна за таких обставин порушує передбачені ст.1 Протоколу міжнародної конвенції з прав людини та ст.ст.21, 41 Конституції України права на свободу володіння майном. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. У силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Що стосується порушення розумних строків, впродовж яких триває слідство і нікому не повідомляється про підозру, на що також посилався представник заявника на обґрунтування клопотання, то з цих підстав сторона провадження не позбавлена можливості оскаржити дії слідчого в порядку ст.308 КПК України, що не віднесено до компетенції слідчого судді.

Крім того, вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд не є інстанцією яка перевіряє законність чи обґрунтованість винесеної ухвали про це, оскільки це віднесено до компетенції апеляційного суду, чого не були позбавлені можливості вчинити сторона заявника.

Відповідно до роз"яснень п.13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК України), оскарженню не підлягає. Чинний КПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку даного рішення слідчого судді. Разом з тим, приймаючи до уваги правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015 (п.2.1 рішення), що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст.6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Делкур проти Бельгії» від 17 жовтня 1997 року та п.65 Рішення ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
задоволити клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 по кримінальному провадженню по матеріалах досудового розслідування, внесеного 27 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001794за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України про скасування арешту майна.
Скасувати арешт у виді заборони на відчужненння автомобіля марки "Мерседес Бенц 312 Д", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженю не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1