Провадження № 11-кп/795/728/2017
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 23 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005372, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 травня 2017 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого фізичною особою - підприємцем, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 травня 2017 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та на нього покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 5144 грн. 70 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, суперечливих та недопустимих доказах і стороною обвинувачення не було здобуто та надано доказів, які б підтверджували наявність в його діях суб`єктивної сторони злочину. Зазначає, що судом не було відображені у вироку та не проаналізовані пояснення експерта ОСОБА_9 , що патрони 7,62х39 мм, як військові, так і мисливські за своїми технічними характеристиками підходять та можуть використовуватись для стрільби з карабіну «Сайга», на який у нього наявний дозвіл, відрізнити мисливські патрони від військових спеціалісту це не під силу. Також, вважає, що судом не надано належної оцінки висновку експерта № 18632/15-33 від 10 грудня 2015 року щодо відсутності слідів рук на наданих на дослідження предметів схожих на патрони. Крім того, ставить під сумнів вилучення за його місцем проживання патронів, які згідно висновку експерта № 671 від 23 липня 2015 року являються боєприпасами, оскільки він особисто, під час вилучення, ставив підписи на всіх бирках, якими опечатувалися вилучені у нього предмети, а на дослідження експерта було надано пакунок з вилученими предметами, серед яких виявилися бойові патрони, опечатаний биркою без його підпису.

- захисник адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 за недоведеністю вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначає, що висунуте обвинувачення без посилання на конкретну норму закону, якою передбачається дозвіл на зберігання вилучених за місцем мешкання його підзахисного боєприпасів, є неконкретним, чим порушено право останнього на захист та справедливий суд. Вважає, що в результаті проведеного досудового розслідування стороною обвинувачення не було здобуто доказів, які б підтверджували наявність прямого умислу в діях ОСОБА_8 і форма вини взагалі згідно обвинувального акту не встановлена, тобто суд, зазначивши у вироку про умисність дій обвинуваченого, вийшов за межі висунутого обвинувачення. Зазначає, що на момент проведення обшуку ОСОБА_8 фактично був затриманий у відповідності до положень ст.. 209 КПК України, оскільки підозрювався у скоєнні кримінального правопорушення, однак йому не були роз`яснені права та обов`язки, в зв`язку з чим, через порушення прав останнього, протокол обшуку від 23 липня 2015 року є недопустимим доказом, як і інші докази здобуті в результаті проведення даної слідчої дії. Також, зазначає, що прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_10 не був призначений процесуальним керівником у кримінальному провадженні, а як наслідок не мав повноважень приймати будь-які процесуальні рішення під час його розслідування та розгляду.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 на обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно пояснень свідків у судовому засіданні, під час обшуку були присутні щонайменше три працівники міліції, які не зазначені в протоколі обшуку від 23 липня 2015 року, що є порушенням ч. 3 ст. 104 КПК України. Крім того, висловлює аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо відсутності підпису останнього на бирці, якою опечатано поліетиленовий пакет з речовими доказами, вилученими в нього. Також, вказує про помилковість висновку місцевого суду про відсутність порушень процедури здобуття стороною обвинувачення речових доказів та їх допустимості.

Суд першої інстанції встановив, що 23 липня 2015 року, в період часу з 06 год. 50 хв. по 09 год. 00 хв., в ході проведення санкціонованого обшуку працівниками міліції в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_11 , в сейфі її чоловіка - ОСОБА_8 , призначеного для зберігання рушниць, працівниками міліції виявлено та вилучено предмети схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості 40(сорок) одиниць, які згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області № 671 від 23 липня 2015 року, є боєприпасами, військовими патронами виробництва СРСР калібру 7,62 х 39 мм зразка 1943 року, до самозарядного карабіну (СКС), автоматів (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів (РПК, РПКС).

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги викладені в їх апеляційних скаргах, думку прокурора який заперечував проти задоволення вимог, викладених в апеляційних скаргах та просив залишити їх без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданих апеляційних скарг встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, дав їм правильну юридичну оцінку.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників про відсутність належних та допустимих доказів його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Не погодившись з ними, суд навів відповідні докази та висновки щодо їх спростування. Такі доводи обвинуваченого та його захисника не знайшли підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Обвинувачення, визнане судом доведеним про фактичні обставини справи, суд першої інстанції обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів, що чітко вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

Зокрема, суд першої інстанції свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за викладених у вироку обставин, обґрунтував показаннями:

- самого обвинуваченого, який пояснив, що під час проведення обшуку працівникам міліції повідомив, що має легальну зброю, на яку маються відповідні дозволи, яка з патронами зберігалися в двох сейфах і ключі від сейфів знаходяться лише у нього, він особисто ключем відчиняв кожен сейф і діставав звідти патрони та зброю, патрони були сфотографовані, упаковані в два поліетиленові пакети чорного кольору, опечатані паперовими бирками і кожну з бирок він особисто підписав, також, він ознайомився з протоколом і поставив свій підпис;

свідків: - ОСОБА_12 , старшого уповноваженого карного розшуку ЧВП ГУНП в Чернігівській області, який повідомив, що 23 липня 2015 року, під час обшуку за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 останній своїм ключем відчинив два сейфи в яких знаходилися зброя та патрони в кількості більше 300 штук, обвинувачений при перерахунку патронів їх не торкався, він був ознайомлений з протоколом і від нього будь-яких зауважень на хід та результати обшуку не надходило;

- ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які пояснили, що 23 липня 2015 року під час обшуку за місцем мешкання було виявлено зброю, зареєстровану на ОСОБА_8 та патрони, які були поміщені в пакети та опечатані бирками;

- ОСОБА_15 , слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області, який пояснив, що 23 липня 2015 року, під час обшуку, обвинувачений особисто ключем відкривав сейфи, де знаходилися патрони, які в подальшому були упаковані та опечатані паперовими бирками, протокол обшуку надавався для ознайомлення кожному з учасників слідчої дії, заяв та зауважень до протоколу не надходило;

- ОСОБА_16 , згідно яких він 23 липня 2015 року в якості понятого був присутній під час обшуку в ході якого обвинувачений відчиняв власними ключами сейфи в яких знаходилася значна кількість патронів, які були упаковані та опечатані паперовими бирками, які підписував він та інший понятий, від присутніх не надходило зауважень на протокол обшуку;

- ОСОБА_9 , завідуючого сектором дослідження зброї НДЕКЦ МВС України, який проводив у даному кримінальному провадженні судово балістичну експертизу і пояснив, що за результатами експертного дослідження дійшов висновку, що 40 патронів із всього загалу є військовими патронами, боєприпасами, придатними до стрільби, цього висновку він дійшов на підставі розмірних та конструктивних особливостей цих патронів, особливостей маркування мають двозначні позначення, при демонтуванні цих патронів у них стальні сердечники, чого не має у мисливських патронах, кулі неекспансивної дії, на них був нанесений захисний лаковий шар між кулею та гільзою і всі патрони надійшли на експертне дослідження в двох поліетиленових пакетах чорного кольору, які були опечатані паперовими бирками, цілісність пакетів не була порушена.

Встановлені судом обставин, щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань свідків також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі обшуку від 23 липня 2015 року, план схеми та фото-таблиці до нього, згідно яких в ході проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , працівниками міліції було, серед іншого, виявлено та вилучено пластмасову коробку з предметами, схожими на боєприпаси в кількості 40 штук;

- висновку експерта № 671 від 23 липня 2015 року, згідно якого надані на дослідження патрони калібру 7,62 мм в кількості 389 ти, є боєприпасами, придатними до стрільби, з яких сорок патронів є військовими патронами виробництва СРСР, калібру 7, 62 х 39 мм зразка 1943 р., до самозарядного карабіну (СКС), автоматів (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів (РПК, РПКС).

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засідання, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом дослідження під час судового розгляду в суді першої інстанції, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Місцевим судом обґрунтовано не взято до уваги доводи сторони захисту про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 в зв`язку з тим, що під час проведення обшуку останній, на переконання адвоката ОСОБА_7 , був фактично затриманий, оскільки знаходився під контролем працівників міліції і йому не було роз`яснено права та обов`язки. Так, зі змісту протоколу обшуку від 23 липня 2015 року та пояснень допитаних у судовому засіданні свідків та зі слів самого обвинуваченого вбачається, що заяв та зауважень від учасників слідчої дії не надходило, в тому числі і щодо залучення або не допуску захисника і не роз`яснення ОСОБА_8 процесуальних прав. До того ж, на час проведення обшуку, обвинувачений не мав жодного процесуального статусу, який би вимагав від слідчого обов`язкового роз`яснення йому права на захист або запрошення захисника, зокрема, йому не було вручено повідомлення про підозру. Крім того, зі слів самого обвинуваченого та свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , після проведення обшуку, самостійно на власному автомобілі поїхав до відділу міліції.

В зв`язку з вищевикладеним, також, є безпідставними доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про недопустимість протоколу обшуку, як доказу та інших доказів здобутих в результаті проведеної слідчої дії.

Крім того, в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту щодо неправомірності використання доказів, зібраних в іншому кримінальному провадженні - № 0005055 у даному кримінальному провадженні та їх недопустимість, як доказів. Дані доводи були предметом детального аналізу місцевого суду, в ході якого були зроблені беззаперечні та обґрунтовані висновки з якими погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень постановою прокурора можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Згідно матеріалів кримінального провадження прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_10 постановою від 17 серпня 2015 року вилучив з кримінального провадження № 0005055 від 12 липня 2015 року матеріали та долучив їх до кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ..

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що зі змісту мотивувальної частини постанови прокурора чітко вбачається, що прокурор ОСОБА_10 мав на меті саме виділити матеріали кримінального провадження і дана обставина в сукупності з подальшим використанням вказаних матеріалів кримінального провадження в іншому кримінальному провадженні - № 0005372, вказує на те, що у постанові прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_10 від 17 серпня 2015 року йдеться саме про виділення матеріалів кримінального провадження у відповідності до ч.3 ст. 217 КПК України.

Щодо відсутності повноважень у прокурора ОСОБА_10 на долучення виділених матеріалів кримінального провадження до кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , в якому він не був процесуальним керівником, то відповідно до ч.3 ст. 217 КПК України виділення матеріалів кримінального провадження відбувається з одного кримінального провадження в інше (окреме) кримінальне провадження, і таке виділення відбувається за погодженням відповідних прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кожному з кримінальних проваджень. Таке погодження між прокурорами було досягнуто, з огляду на відсутність інших даних з цього приводу в матеріалах та недоведеністю зворотного в судовому засіданні.

В зв`язку з тим, що прокурор ОСОБА_10 правомірно своєю постановою від 17 серпня 2015 року фактично виділив матеріали кримінального провадження № 0005055 від 12 липня 2015 року та долучив їх до кримінального провадження № 0005372 від 23 липня 2015 року, тому всі докази, які були виділені таким чином і долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження є належними і допустимими доказами, оскільки такий статус вони мали у первісному кримінальному провадженні № 0005055.

Крім того, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження посилання сторони захисту, що речові докази (патрони) не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки були вилучені та зберігалися з порушенням встановленого порядку, зокрема, відсутній підпис ОСОБА_8 на бирці з пакетом, в якому експертом було виявлено бойові патрони, оскільки його підпис, згідно описової частини висновків експерта № 760 від 17 серпня 2015 року та № 759 від 17 серпня 2015 року також відсутній на бирках, якими опечатувався пакет з гладкоствольним самозарядним пістолетом «ПМР» калібру 9 мм та чохол з карабіном «Сайга Мк», на що стороною захисту не звернуто уваги, і в даному випадку відсутність підписів обвинуваченого на деяких паперових бирках не впливає на законність проведення обшуку і оформлення його результатів, оскільки на таких бирках маються підписи обох понятих, які є незацікавленими у розгляді кримінального провадження особами, а крім того, наданий на дослідження експертів пакунок не містив якихось пошкоджень його цілісності, тобто патрони потрапили до експерта в тій кількості і якості, в якій вони були виявлені в ході обшуку за місцем мешкання обвинуваченого. Посилання апеляційної скарги захисника щодо не зазначення в протоколі обшуку всіх працівників міліції, які були присутні під час проведення вказаної слідчої дії є необґрунтованими, оскільки інші працівники міліції безпосередньої участі в проведенні обшуку не приймали та забезпечували підтримання порядку на подвір`ї будинку та недопущення сторонніх осіб на місце проведення обшуку, що підтверджується показаннями допитаних місцевим судом свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Також, колегія суддів вважає обґрунтованим та вірним висновок суду першої інстанції, що в постанові слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_19 про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів провадження від 23 червня 2015 року помилково вказана не та дата, а її постановлення не може слугувати підставою для визнання всіх доказів у кримінальному провадженні недопустимими, і дана помилка є суто технічною, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 з цього приводу є безпідставними.

Щодо тверджень апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 відносно допущених порушень при оцінці показів експерта ОСОБА_9 зокрема, що відрізнити мисливські патрони від військових не спеціалісту не підсилу, то слід зазначити, що згідно пояснень останнього, даних в судовому засіданні місцевого суду, він (експерт) дійшов висновку, що із всіх наданих на дослідження патронів, 40 патронів є військовими на підставі розмірних та конструктивних особливостей цих патронів, особливостей маркування вони мають двозначні позначення, при демонтуванні цих патронів у них стальні сердечники, чого не має у мисливських патронах, кулі неекспансивної дії і на них був нанесений захисний лаковий шар між кулею та гільзою. Тобто, про належність виявлених у ОСОБА_8 40 патронів до бойових свідчить ряд їх особливостей та відмінностей від іншого загалу виявлених патронів і про його обізнаність з ними може свідчити той факт, що він що їздив в зону АТО та згідно показань свідків «любить постріляти», що вказує на його обізнаність з характеристиками зброї та боєприпасів.

Так само, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неналежної оцінки висновку експерта за результатами проведення дактилоскопічної експертизи № 18632/15-33 від 10 грудня 2015 року, згідно якого, на військових бойових патронах в кількості 40 одиниць, відсутні сліди рук, оскільки, як вірно зазначено місцевим судом, з врахуванням ряду об`єктивних обставин, такі сліди пальців рук могли і не залишитися, як і з огляду недоведеності, що обвинувачений торкався пальцями кожного з 398 патронів в ході проведення перерахунку патронів.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_8 та недоведеність наявності у нього умислу на зберігання бойових припасів, відсутність посилання у вироку та обвинувальному акті на норму закону яким передбачається дозвіл на зберігання вилучених за місцем мешкання обвинуваченого боєприпасів, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з наступних обставин.

Розгляд справ про злочини, пов`язані з протиправними діяннями, зокрема, вогнепальною чи холодною зброєю, бойовими припасами, має важливе значення для охорони громадської безпеки і запобігання іншим більш тяжким злочинам.

З огляду на приведене, саме при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання,придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576 -92-п із наступними змінами) та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08. 1998 р. № 622 , останні зміни наказом МВС № 364 від 05.05. 2017 року) та іншими нормативними актами .

Згідно з Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року « Положення про дозвільну систему» № 576 дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Основною характерною ознакою зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв та радіоактивних матеріалів є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища.

Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» передбачено, що бойовими припасами які є предметом злочинів, передбачених статтями 262-264, 410 КК, визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху.

У випадках, коли для вирішення питання про те, чи є відповідні предмети зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями або радіоактивними матеріалами, а також для з`ясування їх придатності до використання за цільовим призначенням потрібні спеціальні знання, у справі слід призначати експертизу з проведенням її у відповідних експертних установах. Для з`ясування лише придатності предмета до використання за цільовим призначенням достатньо участі спеціаліста.

Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Саме вказаний перелік нормативних актів є діючим та суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо незаконного придбання, зберігання, передачі та збуту, приймав рішення виходячи з тих обставин, що на зберігання патронів, які були вилучені у обвинуваченого, поширюються правила дозвільної системи. Тобто, придбання, зберігання, передача та збут бойових припасів та вибухових речовин, на які встановлений особливий порядок користування, повинен провадиться у відповідності до «Положення про дозвільну систему». Порушення вказаного порядку отримання дозволу тягне за собою визначення поняття володіння незаконним, що є ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вказаних положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 26 квітня 2002 року базується усталена судова практика та суди, керуючись вказаною Постановою Пленуму, не зобов`язані на неї посилатися у рішеннях, однак зобов`язані керуватися при розгляді кримінальних проваджень, що було виконано судом першої інстанції, тому доводи обвинуваченого не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в ході судового розгляду було встановлено законність проведення обшуку та вилучення бойових припасів, встановлено належність патронів, виявлених в двох сейфах будинку АДРЕСА_1 саме обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки доступ до сейфів де вони зберігалися мав тільки останній, що підтверджено його показаннями та членами його сім`ї, а в ході проведення обшуку від нього не надходило скарг та зауважень, щодо знаходження в належних йому сейфах патронів які б йому не належали, судом першої інстанції було правильно встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення та дії ОСОБА_8 було правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має сталі соціальні та родинні зв`язки, його вік, сімейний стан, знаходження на утриманні малолітньої дитини, його стан здоров`я, виключно позитивні характеристики за місцем проживання, за результатами участі в громадських організаціях, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_20 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4