Провадження № 11-кп/779/479/2017
Категорія ч.4 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2016 року про задоволення подання начальника Івано-Франківського МВ КВІ УДПтСУ в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою задовольнено подання начальника Івано-Франківського МВ КВІ УДПтСУ в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням щодо ОСОБА_8 і направлено її для відбування призначеного судом покарання.

Із змісту ухвали вбачається, що скасовано звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік, призначеного вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2016 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2016 року, за ч.4 ст. 190 КК і направлено її для відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу фактичного затримання.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджена ОСОБА_8 перебуває на обліку в Івано-Франківському МВ КВІ з 15.07.2016 року. З порядками та умовами відбування покарання засуджену ОСОБА_8 не ознайомлено, оскільки остання за викликами до КВІ 22.07.2016 та 02.08.2016 року не з`явилась. 03.08.2016 року Івано-Франківським МВ КВІ направлено до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області подання про здійснення приводу засудженої ОСОБА_8 на 11.08.2016 року, яке не виконано в зв`язку з тим, що остання не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом трьох років, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_11 . Проведеними першочерговими розшуковими заходами місце знаходження засудженої ОСОБА_8 не встановлено.

Згідно п.6.5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених щодо таких покарань, затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства ВСУ за №270/1560 від 19.12.2003 року, якщо протягом указаного терміну місцезнаходження засудженої особи не встановлене, то працівник інспекції передає подання, копію вироку суду та матеріали початкових розшукових заходів із супроводжувальним листом до органів внутрішніх справ для здійснення подальшого розшуку засуджених осіб. Одночасно з цим стосовно засудженої особи інспекція надсилає до суду подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням чи звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років.

28.10.2016 року Івано-Франківським МВ КВІ скеровано подання до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про передачу матеріалів першочергових розшукових заходів щодо засудженої ОСОБА_8 для проведення подальших розшукових заходів.

Не погодившись з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2016 року, засуджена ОСОБА_8 та її захисник - адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги (далі АС), із змісту яких вбачається, що вони покликаються на незаконність ухвали, та вважають, що вона підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотними порушеннями норм процесуального права, зокрема, в порушенні права на захист засудженої.

Просять поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду від 03.11.2016 року, так як пропущений з поважних причин, та дослідити докази наведені в прохальній частині скарги захисника ОСОБА_9 , ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду засуджена ОСОБА_8 пояснила, що дійсно після апеляційного розгляду справи, що відбувся 16 червня 2016 року, будь-яких повідомлень та викликів із КВІ на її домашню адресу не надходило. Також до неї не приходили посадові особи правоохоронних органів та КВІ з приводу виконання вказаного вироку. В неї не було наміру переховуватись від органу КВІ. Також зазначає, що як у вироку суду першої інстанції, так і в ухвалі колегії суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.06.2016 року зазначена невірна адреса її місця проживання, а саме АДРЕСА_1 , оскільки вона фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними документами, які наявні в матеріалах справи. Крім цього, про день та час розгляду в Івано-Франківському міському суді подання начальника Івано-Франківського МВ КВІ УДПтСУ в Івано-Франківській області щодо неї про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням 03.11.2016 року, її не було належним чином повідомлено, а також будь-яких повідомлень на вищезгадану адресу фактичного місця проживання не надходило. АС подану нею та її захисником адвокатом ОСОБА_9 підтримує повністю. Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03.11.2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення засудженої ОСОБА_8 та її захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали подані АС, просять ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив доводи поданих АС, просить ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи та додані до справи документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався.

Пояснення засудженої ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив її про дату та час розгляду справи 03.11.2016 року, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи, вказане подання суд першої інстанції розглянув за відсутності засудженої ОСОБА_8 та її захисника, належним чином не повідомив її про дату та час розгляду справи, чим грубо порушив її право на захист.

Покликання в АС засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 про те, що ухвала суду є незаконною з тих підстав, що судом не було забезпечено ОСОБА_8 право на захист, оскільки в матеріалах справи наявні дані про психічні вади засудженої, крім цього, в матеріалах подання є довідка районного психіатра Городенківської ЦРЛ від 01.02.2016 року, з діагнозом F 22.8 (інші сталі маячні розлади(а.с.69), колегія суддів вважає обґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду подання, не звернув уваги на ту обставину, що в матеріалах справи дійсно є дані про психічні вади засудженої, а відтак повинен був забезпечити участь захисника в судовому засіданні, згідно вимогам ст. 52 КПК.

Як вбачається із долучених до апеляційної скарги документів, а саме з копії довідок до акту огляду МСЕК від 09.06.2015 р. та 18.09.2017 р., де вказується, що ОСОБА_8 дійсно має другу групу інвалідності (психіатрична).

Таким чином в колегії суддів виникають певні сумніви щодо психічного стану ОСОБА_8 та її можливості повною мірою реалізовувати свої права щодо самостійного захисту в судовому засіданні.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 52 КПК, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

У ч.3 п.6 ст.59, ст.129 Конституції України закріплено конституційні права громадян на правову допомогу, на забезпечення цього права та права на захист від обвинувачення при вирішені справ у судах та інших державних органах. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безкоштовно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положенням ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Згідно положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права обвинуваченого на захист.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Не зважаючи на це, суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог закону, не забезпечив засудженій ОСОБА_8 захисника, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевим судом були допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, визначені ст.412 КПК і, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та такі, що не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді, а тому необхідно призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді в суді першої інстанції необхідно створити сторонам необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дати належну оцінку доказам та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване, справедливе рішення.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено незаконне рішення, то підлягає ОСОБА_8 звільненню від реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, а тому її слід з під варти звільнити із зали суду негайно.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 537-539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_9 задовольнити, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. На час проведення нового розгляду в суді першої інстанції, засуджену ОСОБА_8 звільнити від реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, звільнивши її з під варти із зали суду негайно. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5