Справа №470/213/17 22.01.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000053, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2017 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 40 годин громадських робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції під час судового розгляду та висновків суду щодо кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження призначенню до нового розгляду у суді першої інстанції.
Зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 направлено до Березнегуватського районного суду 31.03.2017 р. Підготовче засідання у цьому провадженні в суді відбулося лише 22.06.2017 р, під час якого представнику персоналу органу пробації доручено скласти досудову доповідь відносно неповнолітнього обвинуваченого, але доповідь не отримано, що в подальшому, при ухваленні вироку, на думку апелянта, позбавило суд можливості належного встановлення відомостей, з урахуванням відповідної інформацією, що характеризує неповнолітнього ОСОБА_6 .
Вважає, що порушення судом окремих вимог закону стало перешкодою для виконання вимог ст. 65 КК України, як при з`ясуванні обставин, які характеризують особу винного, так і при призначенні покарання, необхідного і достатнього для виправлення особи та запобігання новим злочинам.
Зазначає про те, що судом законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_6 , допитано як свідка. Проте, рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 р. неповнолітнього обвинуваченого відібрано від матері без позбавлення батьківських прав, що потягло за собою припинення прав на виховання та захист дитини, на спілкування тощо. Окрім того, судом враховано дані акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_9 , де зареєстрований ОСОБА_6 , хоча фактично останній проживає разом з братом за іншою адресою.
Зауважує, що незважаючи на те, що усі епізоди злочинної діяльності ОСОБА_6 вчинив у групі зі своїм братом ОСОБА_10 (засуджений вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25.05.2017 р. до умовної міри покарання), з яким спільно проживає по АДРЕСА_3 , а згідно з характеристикою директора Висунської загальноосвітньої школи, підліток потребує постійного контролю, суд із застосуванням ст. 69 КК України, перейшов до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу за цей злочин та призначив реальне покарання громадські роботи в межах, наближених до мінімального покарання, визначеного ст. 100 КК України.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які засуджені вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25.05.2017 р. за ч. 3 ст. 185 КК України, вчинили викрадення чужого майна, а саме ОСОБА_12 з території належного їй домоволодіння АДРЕСА_4 : в середині листопада 2016 року близько 23.00 год. 13 металевих боронів, спричинивши майнову шкоду в розмірі 360 грн.; 06.12.2016 р. близько 23.00 год. 4 металевих кришок та металеву шестерню, спричинивши майнову шкоду в розмірі 175 грн.; 07.12.2016 р. близько 23.00 год. головку від тракторного двигуна, спричинивши майнову шкоду в розмірі 225 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 1 ст. 485 КПК України регламентовано відповідні обставини, які підлягають встановленню під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми
За положеннями ч. 5 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом, і має на меті забезпечити суд інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
Суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Березнегуватського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2017 р. представнику Березнегуваського районного сектору з питань пробації в Миколаївській області доручено складення досудової доповіді. Проте Березнегуватський районний сектор з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції такої доповіді не надав.
Неналежне встановлення відомостей з відповідною інформацією, що характеризує неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , є перешкодою для встановлення вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання останньому.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто такий розгляд даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 з порушенням вимог ст. ст. 314, 314-1, 370, 374 КПК України, у положеннях кримінально-процесуального закону не врегульований.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
А у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду, згідно з вимогами розділу четвертого КПК України.

З урахуванням наведеного, у зв`язку з допущеними судом першої інстанції істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України), оскаржуваний вирок є таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 314, 314-1, 370, 374 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
З приводу допиту як свідка законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 44 КПК України, законний представник за рішенням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду замінюється іншим у разі якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Незважаючи на те, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 р. ОСОБА_6 відібрано від ОСОБА_9 без позбавлення батьківських прав останньої, оскільки були встановлені факти ухилення останньої від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, ОСОБА_9 визнана під час досудового розслідування законним представником неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 .
Отже, інтереси законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_9 не відповідають інтересам обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому вона не може бути його представником.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок з вказаних підстав, суд апеляційної інстанції не вирішує питань про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. При новому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону повно та всебічно розглянути всі обставини справи, перевірити доводи апелянтів, належним чином встановити фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3