АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1879/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на 4 роки. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 28.10.2016 близько 23 год. 45 хв, неподалік будинку № 18 по бульвару Верховної Ради в місті Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з корисливих спонукань, підійшов поззаду потерпілої ОСОБА_9 та, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, затулив рукою їй рот та вирвав з рук ОСОБА_9 планшет марки «Ірбіз», вартістю 2500 гривень, з яким почав утікати з місця вчинення злочину, однак потерпіла наздогнала ОСОБА_7 та вирвала у нього з рук свій планшет. Після цього ОСОБА_7 знову, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопив її за волосся, штовхнув в грудну клітину та зірвав з плеча ОСОБА_9 належну їй сумку, всередині якої був гаманець з грошовими коштами в сумі 675 гривень, з якою намагався зникнути з місця вчинення правопорушення, однак потерпіла ОСОБА_9 знову наздогнала ОСОБА_7 та почала голосно кричати на допомогу прибули свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які затримали ОСОБА_7 , а потерпіла вихопила свою сумку. ОСОБА_7 довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий свідками.
В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, порушує питання про зміну вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року в частині призначення покарання, просить застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України.
Вважає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості; суд не врахував у повній мірі особу обвинуваченого, який раніше не судимий; щире каяття та безпідставно не застосував положення ст.ст. 69, 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.
Так, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в сані алкогольного сп`яніння та призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому, судом не встановлено підстав для застосування положень ст.69, 75 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції вимоги ст.ст. 50, 65 КК України дотримано, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів з огляду на характер злочинних дій обвинуваченого, з чим і погоджується колегія суддів, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про наявність підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням або призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті, вважає необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених захисником ОСОБА_8 мотивів, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга з доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, - без зміни.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: ___________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4