АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4308/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_7 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

представника власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлові будинки: літ. «А-2» загальною площею 1136,9 кв.м., житловою площею 301,4 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., винний льох літ. «В-1»загальною площею 195,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0.0083 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:013:0047; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 .

Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для його накладення з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки, викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку апелянта слідчий суддя задовольнив клопотання сторони обвинувачення безпідставно, при повній відсутності доказів, які підтверджують існування обставин, зазначених у ст. 132, 170 КПК України. Зокрема, апелянт стверджує, що підозра, повідомлена ОСОБА_10 є необґрунтованою, базується на нормативно-правових актах, які втратили чинність та припущеннях сторони обвинувачення, які не підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а заявлений розмір збитків, що наведений у клопотанні, визначений виключно за розрахунками слідчого, без висновку відповідного експертного дослідження.

Крім того, слідчим суддею безпідставно накладено арешт на майно, що на праві власності належить ОК «Житлово-будівельний кооператив «Триумф», зокрема житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 1136,9 кв.м., житловою площею 301,4 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., винний льох літ. «В-1»загальною площею 195,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Апелянт додає, що при розгляді клопотання слідчого порушено право на захист, оскільки під час судового засідання стороною обвинувачення не було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності власника майна, не міститься подібної заяви і в самому тексті клопотання про арешт майна, а відтак слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що П`ятим відділом з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 за фактом вчинення посадовими особами Харківської міської ради кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України.

Органами досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, шляхом обману, сприяв заволодінню земельними ділянками на території м. Харкова загальною площею 77,7832 га, чим спричинив збитки територіальній громаді м. Харкова на загальну суму 226 972 621 гривень.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, 13.07.2017 Верховною радою України надано згоду на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України ОСОБА_10 .

14.07.2017 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Також органом досудового розслідування зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_10 зареєстровано наступне нерухоме майно: житлові будинки: літ. «А-2» загальною площею 1136,9 кв.м., житловою площею 301,4 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., винний льох літ. «В-1»загальною площею 195,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0.0083 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:013:0047; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 .
19.07.2017 року старший слідчий в ОВС п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно.

Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, тому ставиться питання про арешт майна з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині можливої конфіскації майна засудженої особи, забезпечення виконання вироку в частині забезпечення цивільного позову.

19.07.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого задоволено.

За результатами вивчення матеріалів провадження, перевірки доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002973, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_11 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до п.п. 1,3,5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозри ОСОБА_10 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні у тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна засудженого.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно того, що власником житлових будинків: літ. «А-2» загальною площею 1136,9 кв.м., житловою площею 301,4 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., винний льох літ. «В-1»загальною площею 195,4 кв.м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, пров. Тульський, 1 є ОК «Житлово-будівельний кооператив «Триумф», то колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, а у разі незгоди з прийнятим рішенням оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному прядку за умови доведення перед судом обставин, що свідчать про наявність у таких осіб права власності.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на вказані об`єкти майна може призвести до подальшого незаконного їх відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду в частині конфіскації майна та забезпечення цивільного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України наклав арешт на майно підозрюваного, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлові будинки: літ. «А-2» загальною площею 1136,9 кв.м., житловою площею 301,4 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., винний льох літ. «В-1»загальною площею 195,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0.0083 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:013:0047; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

____________________ _______________________
ОСОБА_5 ОСОБА_6