Справа № 636/1127/17 Провадження № 1-кп/636/259/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
06 листопада 2017 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000049 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця, Костопільського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою 10 класів, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого навідника 1 взводу 1 батареї 2 дивізіону БрАГ військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:
Солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом в умовах особливого періоду, перебуваючи на посаді старшого навідника 1 взводу 1 батареї 2 дивізіону БрАГ військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 25 серпня 2016 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 14 лютого 2017 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Також ОСОБА_3 20 лютого 2017 року повторно самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та продовжував ухилятися від військової служби до прибуття у перший відділ військової прокуратури Харківського гарнізону із зізнанням 13 березня 2017 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і визнав фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Як особа ОСОБА_3 характеризується за місцем проживання позитивно, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, учасник бойових дій.

При призначенні покарання суд керується загальними положеннями призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які впливають на призначення покарання та його індивідуалізацію.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наведені вище дані про його особу, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, і приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі.

Але при цьому обставини у вигляді: щирого каяття ОСОБА_3 у скоєному, сприяння своїми показаннями правильному і об`єктивному встановленню фактичних обставин злочину, ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, - суд у сукупності вважає достатніми для застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, тобто приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, за якими ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, мали місце в період з 25 серпня 2017 року по 13 березня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до посвідчення від 30 жовтня 2015 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є учасником бойових дій.

Обставини, які перешкоджають застосування до ОСОБА_3 акту амністії суд не вбачає, він є суб`єктом амністії. За таких обставин, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч.4 ст.407 КК України, на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 від вище призначеного цим вироком покарання - звільнити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1