АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представників
потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

особи, яка подала

апеляційну скаргу, ОСОБА_20 ,

адвоката ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_22 , а також за апеляційною скаргою ОСОБА_20 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , яким
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст.190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.209; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст.27, ч. 2 ст.358; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 200 КК України, та призначено покарання:
за ч. 4 ст.190 КК України у виді 8 /восьми/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;

за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 7/семи/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України у виді 6 /шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;

за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.209 КК України у виді 8 /восьми/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 /два/роки;

за ч. 3 ст. 209 КК України у виді 9 /дев`яти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки;

за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 6 /шести/ місяців арешту;

за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 6 /шести/ місяців арешту;

за ч. 2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 10 /десяти/ тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 гривень.

На підставі положень ст. 49 ,ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст.27, ч. 2 ст.358; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_12 остаточно призначено до відбування покарання у виді 9 /дев`яти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки.

На підставі ч. 3 ст.72 КК України призначене ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 10 /десяти/ тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 гривень, постановлено виконувати самостійно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_12 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , без реєстрації місця проживання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та призначено покарання:
за ч.4 ст. 190 КК України у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;

за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 6 /шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;

за ч. 3 ст.209 КК України у виді 8 /восьми/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки;

за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 6 /шести/ місяців арешту.

На підставі положень ст.49, ч 5 ст. 74 КК України ОСОБА_13 звільнено від відбування призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_13 остаточно призначено до відбування покарання у виді 8 /восьми/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_13 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Києва, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та призначено покарання:
за ч. 4 ст.190 КК України у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю;

за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 6 /шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю;

за ч. 3 ст. 209 КК України у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки;

за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі положень ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_14 звільнено від відбування призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_14 остаточно призначено до відбування покарання у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки.

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м. Києва, громадянку України, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , без реєстрації місця проживання,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 358 КК України, та призначено покарання:
за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю;

за ч. 3 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 /п`яти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки;

за ч. 2 ст. 358 КК України у виді 2 /двох/років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі положень ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_23 звільнено від відбування призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_23 остаточно призначено до відбування покарання у виді 5 /п`яти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням-організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 /три/ роки.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку селища Антонівка, Скадовського району, Херсонської області, громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та призначено покарання:
за ч. 4 ст.190 КК України у виді 6 /шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю;

за ч. 3 ст. 209 КК України у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю та з позбавленням права займатись адвокатською діяльністю строком на 3 /три/ роки.

за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі положень ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_22 звільнено від відбування призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_22 остаточно призначено до відбування покарання у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю, з позбавленням права займатись адвокатською діяльністю строком на 3 /три/ роки.

Витрати у справі стягнуто в дохід держави з обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по 52 338 гривень 89 копійок з кожного, з обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_22 по 9 145 гривень 20 копійок з кожної.

Цивільний позов Київської міської ради задоволено. Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 на користь Київської міської Ради в рівних частинах матеріальну шкоду в сумі 4 468 080 гривень по 1 117 020 гривень з кожного.

Цивільний позов прокурора ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_24 задоволено. Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 на користь потерпілої ОСОБА_24 в рівних частинах матеріальну шкоду в сумі 3 212 748 гривень по 1 070 916 гривень з кожного.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рівних частинах матеріальну шкоду в сумі 6 500 000 гривень та моральну шкоду в сумі 30 000 гривень по 3 265 000 гривень з кожного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рівних частинах матеріальну шкоду в сумі 343 657 гривень 50 копійок та моральну шкоду в сумі 10 000 гривень по 88 414 гривень 38 копійок з кожного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено. Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рівних частинах матеріальну шкоду в сумі 400000 гривень по 100.000 гривень з кожного,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, діючи у складі організованої злочинної групи, яку організував ОСОБА_12 , упродовж часу з жовтня 2006 року по 20 березня 2009 року, у м. Києві, придбали право власності на будинок АДРЕСА_7 вартістю 1 381 450 грн., що знаходився у власності ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , та земельну ділянку вартістю 2 413 380 грн., що знаходилась у власності територіальної громади м. Києва, шляхом обману, що виразилось повідомленні учасникам правочину неправдивих відомостей щодо його предмету, істотних умов, волевиявлення учасників, а також у підробленні та використанні завідомо підроблених офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом, які надають права, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою, зокрема: паспортів дійсних власників майна і довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, довіреностей від їх імені, договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_7 між ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 .
Придбавши право власності на чуже майно шляхом шахрайства, підроблення та використання завідомо підроблених документів, ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, у складі організованої групи, вчинили правочин із цим майном, набутим внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 26 травня 2007 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_28 .

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, діючи у складі організованої злочинної групи, яку організував ОСОБА_12 , за попередньою змовою ОСОБА_12 із ОСОБА_29 , яка не входила до складу організованої злочинної групи, упродовж часу з жовтня 2006 року по 2 червня 2009 року, у м. Києві, придбали право власності на будинок АДРЕСА_8 вартістю 1 374 630 грн., що знаходився у власності ОСОБА_7 , ОСОБА_30 і ОСОБА_31 , та земельну ділянку вартістю 2 054 700 грн., що знаходилась у власності територіальної громади м. Києва, шляхом обману, що виразилось у повідомленні учасникам правочину неправдивих відомостей щодо його предмету, істотних умов, волевиявлення учасників, а також у підробленні та використанні завідомо підроблених офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом, які надають права, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою, зокрема: паспортів дійсних власників майна, довіреностей від їх імені на представництво інтересів, свідоцтва про право на спадщину, довідок-характеристик Київського міського бюро технічної інвентаризації, довідок житлово-експлуатаційних організацій, організації подання позову та одержання рішення суду.

Придбавши право власності на чуже майно шляхом шахрайства, підроблення та використання завідомо підроблених документів, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, у складі організованої групи, за попередньою змовою ОСОБА_12 із ОСОБА_29 , яка не входила до складу організованої злочинної групи, вчинили правочин із цим майном, набутим внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 12 листопада 2007 року між ОСОБА_23 та ОСОБА_32 .

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, діючи у складі організованої злочинної групи, яку організував ОСОБА_12 , упродовж часу з жовтня 2006 року по 27 лютого 2008 року, у м. Києві, придбали право власності на будинок АДРЕСА_9 вартістю 2 083 000 грн., половина якого знаходилась у власності ОСОБА_8 , а інша половина, що належала територіальній громаді на праві комунальної власності, була знищена внаслідок пожару, шляхом обману, що виразилось у повідомленні учасникам правочину неправдивих відомостей щодо його предмету, істотних умов, волевиявлення учасників, а також у підробленні та використанні завідомо підроблених офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом, які надають права, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою, зокрема: паспорту дійсного власника майна, свідоцтва про право на спадщину, довіреності від її імені на представництво інтересів на ім`я ОСОБА_14 , довідок житлово-експлуатаційних організацій, та Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, організації подання позову та одержання рішення суду.

Придбавши право власності на чуже майно шляхом шахрайства, підроблення та використання завідомо підроблених документів, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, у складі організованої групи, вчинили правочин із цим майном, набутим внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 22 лютого 2008 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_33 .

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та невстановлені особи, упродовж часу з 22 лютого 2008 року по 12 березня 2008 року, у м. Києві, діючи у складі організованої злочинної групи, яку організував ОСОБА_12 , придбавши шляхом шахрайства, підроблення та використання завідомо підроблених документів, право власності на будинок АДРЕСА_9 , вчинили з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямоване на придбання шляхом обману права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_9 вартістю 2 098 910 грн., що належала територіальній громаді на праві комунальної власності, однак не змогли довести вчинення злочину до кінця з причин, що не залежали від волі учасників організованої злочинної групи.
Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановлені особи, діючи у складі організованої злочинної групи, яку організував ОСОБА_12 , за попередньою змовою ОСОБА_12 з власником квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , справа стосовно якого виділена в окреме провадження, упродовж часу з жовтня 2007 року по жовтень 2008 року, у м. Києві, придбали право власності на вказану квартиру, шляхом її продажу подружжю ОСОБА_9 і ОСОБА_34 за 6 750 000 грн. та подальшого повернення вказаної квартири у власність особи, справа стосовно якої виділена в окреме провадження, шляхом обману, що виразилось у повідомленні учасникам правочину неправдивих відомостей щодо його предмету, істотних умов, волевиявлення учасників, а також у підробленні та використанні завідомо підроблених офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом, які надають права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, і зокрема: документів, що посвідчують особу власника майна, підтверджують право власності на майно.

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яка вже засуджена за співучасть у цьому діянні вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2009 року, та невстановлені особи, діючи у складі групи осіб, яку організував ОСОБА_12 , за попередньою змовою між собою, упродовж червня-серпня 2007 року, у м. Києві, вчинили незакінчений замах на придбання права власності на земельну ділянку площею 644 кв.м. вартістю 313 054 грн. 84 коп. по АДРЕСА_11 , що належала територіальній громаді на праві комунальної власності, та сарай інвентаризаційною вартістю 5 642 грн., що належав ОСОБА_35 , шляхом обману, що виразилось у підробленні та використанні завідомо підроблених офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом, які надають права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, і зокрема: протоколу Київської філії підприємства "Укрспецюст", акту Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції про продаж будинку з прилюдних торгів, однак не змогли довести вчинення злочину до кінця з причин, що не залежали від волі співучасників.

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та невстановлені особи, діючи у складі організованої злочинної групи, яку організував ОСОБА_12 , упродовж часу з травня 2008 року по 5 травня 2009 року, у м. Києві, придбали право власності на приміщення АДРЕСА_12 вартістю 3 212 748 грн., що знаходилось у власності ОСОБА_24 , шляхом обману, що виразилось у підробленні та використанні завідомо підроблених офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом, які надають права, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою, зокрема: паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довіреності, договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2009.

Придбавши право власності на приміщення АДРЕСА_12 шляхом шахрайства, підроблення та використання завідомо підроблених документів, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та невстановлені особи, у складі організованої злочинної групи, вчинили правочин із майном, набутим внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 16 листопада 2009 року між ОСОБА_22 та ТОВ "ВД Толока".

Після вчинення правочину з приміщенням АДРЕСА_12 , ОСОБА_12 16.11.2009 в м. Києві організував підробку документів на переказ коштів, не повідомивши учасників очолюваної ним організованої групи про свої злочинні наміри, вступив у попередню змову з невстановленим працівником відділення № 3 ПАТ "Актабанк", спільно з яким склав підроблений документ на переказ коштів - заяву ОСОБА_22 на видачу готівки № 27320 від 16.11.2009 в сумі 3 369 432 грн., яку подав до каси банку та того ж дня отримав вказану суму коштів, якою розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_23 та невстановлені особи, діючи у складі групи осіб, яку організував ОСОБА_12 , за попередньою змовою між собою, з осені 2007 року по 6 жовтня 2009 року, у м. Києві, придбали право власності на приміщення по АДРЕСА_13 вартістю 1 677 401 грн., що належало територіальній громаді на праві комунальної власності, шляхом обману, що виразилось у підробленні офіційного документу, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, зокрема: договору купівлі-продажу від 09.08.1995 нежитлового приміщення по АДРЕСА_13 між ТОВ "Екопром-СП" і ОСОБА_23 , використанні вказаного завідомо підробленого договору, організації подання позову та одержання рішення суду про визнання права власності на приміщення за ОСОБА_23 , реєстрації за нею права власності у Київському міському бюро технічної інвентаризації.

Придбавши право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_13 шляхом шахрайства, підроблення та використання завідомо підроблених документів, ОСОБА_12 , ОСОБА_23 та невстановлені особи, за попередньою змовою групою осіб, вчинили правочин із майном, набутим внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2009 року між ОСОБА_23 і ОСОБА_36 .

В апеляційній скарзі із змінами захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_22 просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року скасувати в частині засудження її за ч.4 ст.190 КК України та закрити провадження в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, в частині засудження ОСОБА_22 за ч.3 ст.209 КК України вирок скасувати, провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, а врешті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на істотні порушення норм процесуального права, яке виразилось в тому, що у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містяться ознаки шахрайства, свій висновок про вчинення ОСОБА_22 заволодіння майном потерпілої ОСОБА_24 нежитловим приміщенням АДРЕСА_12 , суд не умотивував, не зазначив у чому конкретно полягав обман потерпілої. Посилається на відсутність у ОСОБА_22 корисливого умислу та відсутність даних про входження ОСОБА_22 до складу організованої злочинної групи, де всі її учасники повинні бути об`єднані єдиним планом, відомим всім учасникам групи. Вважає, що судом у вироку не було зазначено, які саме дії були вчинені ОСОБА_22 , які могли б свідчити про наявність складу злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що є суттєвим порушенням норм процесуального права з огляду на приписи ч.1 ст.91 КПК України, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме був застосований закон, який не підлягає застосуванню відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України. На думку сторони захисту, в діях ОСОБА_22 відсутній склад злочину, передбачений ч.4 ст.190 КК України, як предикатного діяння, що виключає наявність складу злочину, передбаченого ст.209 КК України. З формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, не вбачається, що укладення правочину з нежитловим приміщенням АДРЕСА_12 , мало на меті легалізацію майна, оскільки лише вчинення правочину із зазначеним майном не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.209 КК України. Судом встановлено, що ОСОБА_37 ( ОСОБА_38 ) не відкривала рахунок у відділенні №3 ПАТ «Актабанк», та гроші від реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_12 не отримувала, встановлено, що ці дії були вчинені ОСОБА_12 , який організував підроблення документів від імені ОСОБА_39 на переказ грошей.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року в частині засудження ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 у цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. У задоволенні цивільних позовів відмовити.

Захисник ОСОБА_15 також просить змінити вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року в частині засудження ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 200 КК України, перекваліфікувати дії ОСОБА_12 на ч.1 ст.200 КК України та призначити йому за цієї статтею покарання у виді штрафу у розмірі 4 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання на підставі положень ст.49, ч.5 ст.74 КК Україну зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги захисник мотивує тим, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам кримінального провадження, судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду та призначено ОСОБА_12 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема зазначає, що:

- висновки суду про кваліфікацію діянь та склад організованої групи, яку нібито організував ОСОБА_12 , суперечать обставинам обвинувачення, яке суд вважає доведеним;

- суд не навів у вироку доказів створення ОСОБА_12 організованої групи, керування групою, її стійкості, що є необхідними ознаками існування такого об`єднання. Також вирок суду не містить доказів того, що організована група, до складу якої, на думку суду, ввійшли ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 була здатна забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, тобто ефективно протидіяти внутрішнім чи зовнішнім факторам, що можуть її дезорганізувати. Не наведено у вироку і доказів того, що між учасниками групи існували досить стабільні відносини у зв`язку з підготовкою та вчиненням злочину;

- під час судового розгляду не встановлено доказів, а суд не мотивував у вироку наявності у вказаній групі тих ознак, які вказують на вчинення злочинів саме організованою групою, мети її створення, тривалості існування, набуття між її учасниками сталих, стабільних зв`язків, правил поведінки та характеру стосунків, які б забезпечували їх зорганізованість;

- судом встановлено, що ОСОБА_40 є тіткою ОСОБА_41 , а П`явка є його матір`ю, вони залучались до виконання інкримінованих їм дій безпосередньо ОСОБА_42 , ОСОБА_43 з ними не спілкувався. ОСОБА_44 також категорично заперечила своє знайомство з ОСОБА_45 ;

- у справі відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 .. ОСОБА_22 був відомий план діяльності організованої групи, а їхні дії були об`єднані цим планом, який передбачав би чіткий розподіл функцій усіх учасників щодо його досягнення;

- в інкримінованому ОСОБА_12 та ОСОБА_46 заволодінні шляхом підроблення та використання завідомо неправдивих документів грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_34 при продажу квартири АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 шахрайським шляхом не встановлено інших членів організованої групи та виконання ними будь-який діянь, що само по собі спростовує висновок суду про наявність організованої групи;

- суд дійшов висновку про винуватість у вчиненні злочинів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 у складі організованої групи з урахуванням лише неодноразовості вчинення ними злочинних діянь та розподілу ролей, а тому суд неправильно застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, зокрема ч. 3 ст. 28 КК України;

- суд безпідставно визнав винним ОСОБА_12 у заволодінні об`єктами нерухомості АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 в особливо великих розмірах, оскільки оцінка будівель проведена по вартості земельної ділянки, а не об`єкту нерухомості, що суперечить методичним рекомендаціям, затверджених Міністерством юстиції;

- висновки суду про вчинення ОСОБА_12 шахрайського заволодіння коштами добросовісного покупця квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_34 та незаконного набуття права власності на квартири АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 шахрайським шляхом не обґрунтовуються жодним доказом. Зокрема, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_47 гроші передав ОСОБА_48 , а останній частину грошей передав ОСОБА_24 , яка не заперечувала цей факт. Право власності на ОСОБА_12 не оформлювалось;

- висновки суду про те, що ОСОБА_12 упродовж червня-серпня 2007 року за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановленими особами, повторно, з корисних мотивів, організував підроблення документів та їх використання, і вчинив незакінчений замах на придбання шляхом обману права власності на домоволодіння та прилеглу до нього земельну ділянку по АДРЕСА_11 не обґрунтовуються жодним дослідженим під час судового розгляду доказом, є ймовірними та не відповідають дослідженим доказам та обставинам справи.

Захисник також вважає, що відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.190 КК України, виходячи з того, що обманом є повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин, які повинні бути повідомлені. З об`єктивної сторони шахрайство завжди характеризується тим, що в результаті шахрайських дій потерпілий добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майна і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від інших злочинів.

Вказавши на заволодіння ОСОБА_12 майном потерпілих шляхом обману, суд свого рішення не мотивував, не зазначив у чому конкретно полягав обман потерпілих осіб з боку ОСОБА_12 , що також є суттєвим порушенням норм процесуального права, що в свою чергу призвело до ухвалення незаконного рішення у розумінні ст. 370 КПК України, до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, був застосований закон який не підлягає застосуванню відповідно до п.2 ч.1 ст. 413 КПК України.

Захисник також посилається на те, що суд неправильно та безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_12 як вчинені організованою групою за ч.3 ст.28 та ч.3. ст. 209 КК України, оскільки в діях ОСОБА_12 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, як предикатного діяння, що виключає наявність складу злочину, передбаченого ст. 209 КК України.

З формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, не вбачається, що укладення правочинів по будинках АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 , нежитлових приміщень АДРЕСА_14 мало на меті легалізацію майна, оскільки лише вчинення правочину із зазначеним майном не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.209 КК України.

Тому суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, був застосований закон, який не підлягає застосуванню відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України.

Крім того, злочин, передбачений ч.2 ст.200 КК України, є злочином середньої тяжкості, а тому суд безпідставно не застосував ст.49 КК України, якою передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Посилається на неповноту дослідження доказів у справі, викладення у вироку показань свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , обвинувачених ОСОБА_51 , ОСОБА_44 , ОСОБА_52 ( ОСОБА_38 ) з недостатньою повнотою, що потягло невірні висновки суду, безпідставну відмову у дослідженні та дорученні до матеріалів провадження письмових доказів, наданих на захист ОСОБА_51 .

Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є занадто суворим.
ОСОБА_20 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду, виключивши з нього посилання на його участь у злочинних діях стосовно квартир АДРЕСА_9 і АДРЕСА_10 , що фігурує як особа, розгляд щодо якої здійснюється в окремому кримінальному провадженні, оскільки такі посилання не відповідають фактичним обставинам та виходять за межі судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_20 зазначає, що є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, а суд, зробивши висновок про його співучасть у шахрайських діях стосовно належних йому квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , вийшов за межі судового розгляду. При цьому досліджені в ході судового розгляду докази спростовують його причетність до цього злочину, як і наявність будь-якої змови на вчинення злочину між ним, ОСОБА_53 та ОСОБА_13 .
Також звернув увагу апеляційного суду на те, що 9 жовтня 2015 року суд не проголосив весь текст вироку, а лише його вступну та резолютивну частину.
Прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи вирок щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочинів, подав апеляційну скаргу із змінами та доповненнями, у якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 скасувати в частині призначеного йому покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання:

за ч. 3 ст. 209 КК України у виді 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків та з конфіскацією всього майна;

ч.3 ст.27, ч.2 ст.209 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків та з конфіскацією всього майна;

за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 200 КК України у вигляді штрафу в розмірі 10 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 6 місяців арешту;

за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 6 місяців арешту.

Звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України на підставі положень ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Остаточне покарання ОСОБА_12 призначити за сукупністю злочинів відповідно до положень ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків та з конфіскацією всього майна.

На арештоване в ході досудового розслідування майно звернути стягнення в рахунок виконання вироку суду в частині цивільного позову.

Доводи апеляції прокурор обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_12 покарання явно не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, оскільки є явно несправедливим через м`якість. Вважає, що судом недостатньою мірою враховано те, що ОСОБА_12 визнаний винним у вчиненні 28 кримінальних правопорушень, більшість з яких кваліфікується як особливо тяжкі, внаслідок учинення яких шахрайським шляхом придбано майна на суму понад 33 млн. грн. Обвинуваченими під керівництвом ОСОБА_12 підроблено більш ніж 50 різних офіційних документів, не враховано також тієї обставини, що злочини вчинялись ОСОБА_12 у складі створеного та керованого ним злочинного угрупування, а він як його організатор несе підвищену небезпеку для суспільства. Суд не врахував, що жодному потерпілому не відшкодована спричинена шкода.

Також, прокурор просить виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що ОСОБА_12 у складі організованої злочинної групи, в яку входили ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та невстановлені особи, з метою заволодіння чужим майном, а саме нежитловим приміщенням по АДРЕСА_15 , діючи шляхом обману, спочатку змусили ОСОБА_54 та його дружину ОСОБА_55 , які не були обізнані про злочинні наміри зазначених осіб, підписати договір купівлі продажу приміщення, ввівши Кононенів в оману, що фактично право власності на майно залишиться за ними, а в подальшому право власності на майно буде повернуто, у зв`язку з чим будь-яких грошових коштів ОСОБА_56 за продаж нежитлового приміщення по АДРЕСА_15 передано не було, а в подальшому вчинили перепродаж зазначеного приміщення.

Апеляційну скаргу в цій частині обґрунтовує тим, що досліджені у справі докази, і зокрема: показання свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_57 , обвинувачених ОСОБА_39 та ОСОБА_12 , не доводять, що ОСОБА_58 підписав договір з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_12 під тиском ОСОБА_12 або інших учасників організованої групи, а також, що ОСОБА_12 обіцяв повернути вказане приміщення у власність ОСОБА_59 . Договір було укладено добровільно, а питання невиплати ОСОБА_12 частини коштів за продаж приміщення мають цивільно-правовий характер та не входять до предмету судового розгляду.

Також просить прийняти рішення про скасування арешту майна, накладеного на житлові будинки та земельні ділянки по АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , квартири АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , нежитлового приміщення АДРЕСА_12 та позначене літерою "І" по АДРЕСА_13 .

В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_10 , просить скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_12 у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 200 КК України та призначити останньому ті види та розміри покарань, які були запропоновані прокурором в ході судових дебатів по кожному з вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Остаточне покарання ОСОБА_12 призначити відповідно до положень ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання за сукупністю злочинів у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, та з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських обов`язків строком на 3 роки.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_60 суму заподіяної йому матеріальної шкоди в розмірі 29 697 570 гривень та суму заподіяної моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень.

В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги адвокат ОСОБА_10 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_12 не врахував велику кількість епізодів злочинів, спричинення багатомільйонних збитків потерпілим, організаторську роль ОСОБА_51 у вчинення всіх злочинів, та призначив йому покарання явно несправедливе внаслідок надмірної м`якості, яке не відповідає вчиненому та даним про особу обвинуваченого.

Також представник потерпілого посилається на те, що суд своє рішення про часткове задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 6 500 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. належним чином не вмотивував, не врахував, що за придбання квартири потерпілий сплатив 1 350 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 17.09.2015 року, коли було подано позов про збільшення позовних вимог, складає 29 697 570 грн., а при визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди не врахував об`єму моральних страждань потерпілого, їх тривалість, значення для потерпілого, як творчої особи, придбання цього приміщення.

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , також містять вимоги про скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 в частині звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» і ухвалення нового вирок з доводами на їх обґрунтування, які у даному процесуальному документі не розглядаються та не вирішуються. У відповідності до ст.ст. 418, 407, 420 КПК України оцінку цим вимогам надано колегією суддів у іншому процесуальному документі - вироку апеляційного суду.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянти підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченої ОСОБА_22 , яка належним чином повідомлялась про день та час апеляційного розгляду. Також апеляційний розгляд було закінчено за відсутності обвинуваченої ОСОБА_23 , яка перестала з`являтись до суду за станом здоров`я. Про день та час апеляційного розгляду повідомлялась належним чином. Участь обвинувачених ОСОБА_22 і ОСОБА_23 в апеляційному розгляді не була обов`язковою, оскільки в апеляційних скаргах не ставилось питання про погіршення їхнього процесуального становища. Інтереси обох обвинувачених представляли в апеляційному суді їхні захисники - адвокати ОСОБА_16 і ОСОБА_19 .

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами своїх прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованих їм злочинів ґрунтуються на наступних доказах:

показаннях потерпілих ОСОБА_27 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_61 , які підтверджують факт втрати ними права власності на належне їм нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_7 , по АДРЕСА_8 , по АДРЕСА_9 , по АДРЕСА_11 , внаслідок обману, який полягав у вилученні майна з їхньої власності без їхнього відома на підставі підроблених документів;
показаннях потерпілого ОСОБА_9 , які підтверджують факт продажу йому та його дружині ОСОБА_34 квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , шляхом обману, на підставі підроблених документів;
показаннях потерпілої ОСОБА_24 , які підтверджують факт придбання нею приміщення АДРЕСА_12 та подальшого вибуття вказаної квартири з її власності внаслідок обману з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_39 ;
показаннях свідка ОСОБА_62 , який засвідчив, що брав участь як агент з нерухомості у продажу приміщення по АДРЕСА_15 . Продавцем квартири була ОСОБА_63 , а покупцем ТОВ "Толока". Під час продажу з`ясувалось, що приміщення знаходиться під забороною продажу, однак ця заборона була знята присутнім при укладенні договору ОСОБА_12 ;
показаннях свідка ОСОБА_64 , який засвідчив, що брав участь як консультант продавця у продажу приміщення по АДРЕСА_15 . При укладенні договору був присутній ОСОБА_12 ;
показаннях свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , в яких вони засвідчили суду продаж належного їм приміщення по АДРЕСА_15 ОСОБА_24 та активну участь ОСОБА_12 у визнанні за ними права власності на це приміщення та його продажі в подальшому;
показаннях свідка ОСОБА_65 , яка засвідчила, що на прохання ОСОБА_12 як юрист брала участь у судовому провадженні щодо визнання права власності на приміщення по АДРЕСА_15 за ОСОБА_66 ;

показаннях свідка ОСОБА_67 щодо придбання від імені ТОВ "Толока" у ОСОБА_39 нежитлового приміщення по АДРЕСА_15 ;

показаннях свідка ОСОБА_68 щодо обставин втрати особистих документів, які в подальшому були підроблені та використані для заволодіння правом на приміщення по вул. Старонаводницькій в м. Києві;
показаннях свідка ОСОБА_69 , яка зазначила, що перебуває з ОСОБА_13 у фактичних шлюбних відносинах та була свідком того, як ОСОБА_70 телефонувала ОСОБА_24 , висловлювала претензії з приводу приміщення по вул. Старонаводницькій в м. Києві та наполягала на зустрічі з ОСОБА_12 і ОСОБА_39 , на що ОСОБА_71 пропонував їй звернутись в міліцію;
показаннях свідка ОСОБА_72 , яка підтвердила що перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_24 та що остання разом з ОСОБА_73 придбала квартиру на АДРЕСА_5 для облаштування стоматологічного кабінету, однак в подальшому дізналась, що ця квартира їй не належить;
показаннях свідка ОСОБА_28 , який засвідчив, що за ініціативою ОСОБА_12 та в присутності ОСОБА_13 спочатку купив, а потім продав земельну ділянку та будинок по АДРЕСА_7 ;
показаннях свідка ОСОБА_74 , яка засвідчила, що як приватний нотаріус у 2007 році на прохання ОСОБА_12 посвідчувала укладення договору купівлі-продажу з участю ОСОБА_28 ;
показаннях свідка ОСОБА_75 , який засвідчив, що на прохання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 брав участь у приватизації земельних ділянок по АДРЕСА_16 ;
показаннях свідка ОСОБА_76 щодо підробленості документів стосовно будинку АДРЕСА_9 ;
показаннях свідка ОСОБА_77 щодо здійснення ним як начальником приватного сектору Солом`янського району м. Києва благоустрою земельних ділянок по вул. Кінцевій, 11, 13, 15 в м. Києві;
показаннях свідка ОСОБА_78 , який підтвердив факт видачі ОСОБА_12 державних актів про право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_16 ;
показаннях свідка ОСОБА_79 , який засвідчив, що ОСОБА_12 і ОСОБА_13 звертались до нього з проханням допомогти оформити документи на земельну ділянку по АДРЕСА_5 , а в подальшому допомогти в оформленні документів для продажу цієї ділянки;
показаннях свідка ОСОБА_80 , яка засвідчила, що на прохання ОСОБА_12 оформила на себе будинок із земельною ділянкою по АДРЕСА_9 ;
показаннях свідка ОСОБА_81 стосовно того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пропонували йому придбати земельну ділянку на АДРЕСА_5 , однак він відмовився від пропозиції через те, що запропонована ними ціна була завищена;
показаннях свідка ОСОБА_82 про те, що продаж будинку по АДРЕСА_9 , що належав на праві власності його дружині ОСОБА_8 , було здійснено невідомими особами без їхнього відома;
показаннях свідка ОСОБА_83 щодо обставин оформлення нею як приватним нотаріусом за зверненням ОСОБА_13 договорів дарування нерухомого майна по АДРЕСА_9 та купівлі продажу квартир;
показаннях свідка ОСОБА_84 , яка підтвердила, що довідка управління земельних ресурсів про приватизацію земельних ділянок по АДРЕСА_7 та АДРЕСА_9 є підробленою;
показаннях свідка ОСОБА_85 щодо обставин придбання ним за домовленістю із ОСОБА_12 у власність приміщення по АДРЕСА_11 , власником якого значилась ОСОБА_23 ;
показаннях свідка ОСОБА_86 щодо обставин оформлення ним як приватним нотаріусом договору купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_13 між продавцем ОСОБА_23 та покупцем ОСОБА_87 ;
показаннях свідка ОСОБА_88 щодо підробленості документів Київської універсальної біржі стосовно приміщення по АДРЕСА_13 ;
показання свідка ОСОБА_89 про купівлю ним та ОСОБА_24 за спільні кошти у ОСОБА_90 квартири по АДРЕСА_17 ;
показаннях свідка ОСОБА_91 , яка підтвердила видачу нею як приватним нотаріусом свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_14 ;
показаннях свідків ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , які заперечили підписання від імені директора Київського міського філіалу СДП "Укрспецюст" і ліцитатора протоколу прилюдних торгів з продажу житлового будинку АДРЕСА_11 , переможцем яких стала ОСОБА_14 ;
показаннях свідка ОСОБА_94 , який підтвердив, що підпис у акті продажу житлового будинку АДРЕСА_11 з прилюдних торгів від його імені є підробленим;
показаннях свідка ОСОБА_95 , яка підтвердила підробленість документів банку "Фінанси і Кредит" щодо видачі кредиту та застосування стягнення;
показаннях свідка ОСОБА_96 щодо обставин затвердження нею як приватним нотаріусом договорів купівлі продажу квартир АДРЕСА_9 та АДРЕСА_17 між ОСОБА_24 та ОСОБА_9 ;
показаннях свідка ОСОБА_97 про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звертались до нього з проханням допомогти у продажу квартири по АДРЕСА_17 ;
показаннях свідка ОСОБА_24 щодо обставин придбання у ОСОБА_20 квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 та подальшого продажу цієї квартири ОСОБА_9 ;
показаннях свідка ОСОБА_98 щодо обставин оцінювання приміщень по вул. Старонаводницькій та Михайлівській в м. Києві та складання експертних висновків;
показаннях свідка ОСОБА_99 щодо обставин посвідчення ним як приватним нотаріусом угод купівлі-продажу квартир по АДРЕСА_15 ;
показаннях самих обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 в тій частині, в якій вони визнали свою причетність до підроблення та використання підроблених документів, на підставі яких відбулись заволодіння та замахи на заволодіння нерухомим майном, яке відповідно до обвинувачення було предметом інкримінованих їм злочинів;
показаннях ОСОБА_20 , справа щодо якого за співучасть у продажу подружжю ОСОБА_9 і ОСОБА_34 квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 з метою подальшого позбавлення їх права власності на цю квартиру виділена в окреме провадження, в тій частині, в якій він підтвердив, що квартира АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , яка була продана подружжю ОСОБА_9 і ОСОБА_34 , повернулась у його власність на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2009 року;

показаннях свідка ОСОБА_90 , який підтвердив належність квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 його брату ОСОБА_20 на праві власності;

документах, вилучених в ході виїмок від 22.01.2009 та від 08.06.2011 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_99 , та висновках судово-почеркознавчих експертиз № 597 від 09.02.2009, № 348 від 25.11.2011, № 409 від 05.01.2012 і технічних експертиз № 4 від 20.01.2012, № 37 від 19.04.2012, № 251 від 13.10.2011, № 342 від 17.11.2011 року, № 347 від 15.11.2011, № 224 від 11.10.2012, з яких вбачається, що відчуження квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_17 від імені ОСОБА_20 покупцю ОСОБА_24 , а нею в подальшому - покупцям ОСОБА_34 та ОСОБА_9 - відбулось на підставі підроблених документів, і зокрема: документів, що посвідчують особу власника майна, підтверджують право власності на майно, а також за безпосередньої участі у підробленні документів ОСОБА_13 ;
результатах пред`явлення фотознімків для впізнання потерпілій ОСОБА_24 від 22.03.2012, яка впізнала ОСОБА_12 як особу, яка під час укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_17 видавала себе за власника квартири - ОСОБА_20 , та якій вона віддала кошти за квартиру;
документах, що становлять банківську таємницю клієнта ОСОБА_39 , вилучених 27.02.2013 в ПАТ "Актабанк" за результатами надання тимчасового доступу до речей та документів, а також документах, вилучених в ході виїмки від 19.04.2009 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_100 , та висновках судово-почеркознавчих експертиз № 221 від 18.09.2012, № 312 від 19.10.2012, № 225-тдд від 26.06.2012, № 3438/02 від 17.09.2013, № 9588/9589/13-32/10851/13-32/747ВКЕ від 21.10.2013, №89 від 25 04.2013, № 88 від 10.04.2013, з яких вбачається, що реєстрація права власності на ім`я ОСОБА_24 на приміщення АДРЕСА_12 було здійснене на підставі підроблених документів, і зокрема: паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_68 , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_68 , довіреності від ОСОБА_24 на ім`я ОСОБА_68 , а після отримання від ОСОБА_24 коштів, вказане приміщення було відчужене на користь ОСОБА_22 на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2009, в якому від імені ОСОБА_24 підписувався ОСОБА_13 . Після цього з набутим майном було вчинено правочин - його було продано ТОВ "ВД Толока", а отримані від продажу кошти зняті ОСОБА_45 з рахунку ОСОБА_22 в ПАТ "Актабанк" на підставі підробленої ним заяви на видачу готівки;
документах, вилучених в ході виїмки та тимчасового доступу до речей та документів в Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації та у приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , та висновках судово-почеркознавчих експертиз № 64 від 11.05.2012, № 220 від 31.08.2012, № 118 від 22.07.2013, висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2521/13-42 від 13.06.2013, з яких вбачається, що реєстрація за ОСОБА_23 права власності на приміщення по АДРЕСА_13 відбулось у судовому порядку на підставі підроблених правовстановлюючих документів, зокрема: договору купівлі-продажу від 09.08.1995 нежитлового приміщення по АДРЕСА_13 між ТОВ "Екопром-СП" і ОСОБА_23 , яка особисто брала участь у його складанні та реєстрації права власності на майно в Київському міському бюро технічної інвентаризації;
документах, вилучених в ході обшуку в приміщенні приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_99 , в ході виїмок у ОСОБА_14 , у приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу ОСОБА_99 , ОСОБА_83 , ОСОБА_74 , ОСОБА_103 , в державному архіві міста Києва, Київському міському бюро технічної інвентаризації, та висновках судово-почеркознавчих експертиз № 8 від 15.02.2012, № 40 від 11.04.2012, № 65 від 11.04.2012, № 43 від 20.04.2012, № 303 від 19.10.2012, № 6 від 30.05.2012, № 59-25513 від 14.12.2011, № 6339/10-11 від 23.09.2010, № 71 від 26.06.2012, № 195 від 10.09.2012, № 223 від 05.09.2012, № 5275 від 24.12.2008, № 5701/10-11 від 24.09.2010, висновках комп`ютерно-технічних експертиз № 18-48 від 28.02.2012, № 18-142 від 14.09.2012, висновках техніко-криміналістичних експертиз № 341 від 30.06.2008, № 344 від 09.07.2008, № 361/1 від 09.07.2008, № 288 від 19.10.2012, висновках судових будівельно-технічних експертиз № 2556/7044/12-42 від 26.07.2012, № 5073/12-42 від 27.07.2012, № 2557/7043/12-42 від 26.07.2012, висновку комплексної комп`ютерно-технічної, технічної та почеркознавчої експертизи № 18-65/7-60 від 16.08.2012, висновку почеркознавчої та технічної експертизи № 125 від 22.10.2012, листах-відповідях ДПІ у Солом`янському районі м. Києва, ВГІРФО Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ВГІРФО Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ВГІРФО Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації, КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду", витягів з Державного реєстру правочинів та Державного реєстру довіреностей, з яких вбачається, що придбання права власності на будинки АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_18 , замах на придбання права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_9 , відбулись на підставі підроблених документів, і зокрема: паспортів дійсних власників майна (в тому числі і паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_14 та паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_14 , яка видавала себе за дійсних власників майна), довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, довіреностей від імені дійсних власників майна на ім`я ОСОБА_14 , свідоцтва про право на спадщину, довідок-характеристик Київського міського бюро технічної інвентаризації, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, довідок житлово-експлуатаційних організацій, договорів про відчуження майна. При цьому складання окремих підроблених документів, укладення договорів відчуження майна, реєстрація майна за ОСОБА_104 і ОСОБА_23 відбулись за безпосередньої участі ОСОБА_14 і ОСОБА_13 . В подальшому з набутим майном було вчинено правочин - його було продано ОСОБА_28 , ОСОБА_105 і ОСОБА_106 ;
результатах пред`явлення фотознімків для впізнання свідкам ОСОБА_107 і ОСОБА_108 від 20.01.2012 та 22.12.2011, які впізнали ОСОБА_13 як особу, яка була присутня при укладенні договорів купівлі-продажу будинків АДРЕСА_7 та АДРЕСА_9 , а також подавала правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_7 ;

висновках судово-почеркознавчих експертиз № 2316 від 21.04.2008, № 2317 від 25.04.2008, № 2318 від 13.05.2008, № 2732 від 22.04.2008, № 3104 від 05.05.2008, висновку судово-технічної експертизи № 3843 від 12.05.2008, № 3844 від 13.05.2008, листах-відповідях Спеціалізованого державного підприємства "Укрспецюст", голови Голосіївського районного суду м. Києва, Київського міського бюро технічної інвентаризації, Головного управління земельних ресурсів КМДА, відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, з яких вбачається, що замах на придбання права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_11 , що належала територіальній громаді на праві комунальної власності, та права власності на сарай, що належав ОСОБА_35 , було здійснено на підставі підроблених документів, і зокрема: протоколу Київської філії підприємства "Укрспецюст" про проведення прилюдних торгів, переможцем яких стала ОСОБА_14 , акту Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції про продаж будинку з прилюдних торгів ОСОБА_14 .
Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості. Будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду про винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 у висунутому їм обвинуваченні та правильно кваліфікував їхні дії.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_22 про відсутність в матеріалах провадження доказів на підтвердження їхньої винуватості у вчиненні злочинів є необґрунтованими та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.
З наведених підстав колегія суддів визнає необґрунтованими подані ОСОБА_14 до апеляційного суду клопотання про закриття кримінального провадження щодо неї у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а також доводи, що містяться у запереченні захисника ОСОБА_19 на вирок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_23 складу кримінального правопорушення.
Підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_14 і ОСОБА_23 на підставі ч.2 ст.404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Твердження захисника ОСОБА_15 про те, що добровільна передача потерпілим майна або права на нього винній особі внаслідок обману або зловживання довірою є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.190 КК України, є безпідставними, оскільки у диспозиції ч.1 ст.190 КК України, яка визначає специфіку такого виду злочину проти власності як шахрайство, не зазначається, що обман повинен бути спрямований лише відносно власника майна.

Застосований обвинуваченими обман полягав у підробленні офіційних документів та використанні цих документів з метою зміни власника нерухомого майна та заволодінням правом власності на це майно без відома законного власника.
Доводи сторони захисту про недоведеність вчинення злочинів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_22 у складі організованої групи та відсутність переліку цих ознак у вироку суду є необґрунтованими, оскільки у вироку зазначено ознаки злочинної групи, відомості про організатора злочинної групи, мету її створення, план діяльності, кількісний склад, функції та задачі кожного з учасників організованої групи (т.45 а.с.4,5,6). При цьому висновки суду про вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_22 злочинів у складі організованої групи (за виключенням замаху на заволодіння правом власності на земельну ділянку та сарай по АДРЕСА_11 та заволодіння правом власності на приміщення по АДРЕСА_13 , які кваліфіковані як такі, що вчиненні за попередньою змовою групою осіб) ґрунтуються на вказаних вище доказах, які доводять відповідний кількісний склад організованої групи, стійкість злочинного об`єднання, яке було утворене ОСОБА_12 з метою вчинення численних злочинів, попередню організованість та стабільність учасників групи, чіткий розподіл функцій між учасниками організованої групи та наявність плану злочинної діяльності, який полягав у заволодінні правом на чуже майно шляхом підроблення та використання офіційних документів. Також в плани організованої групи входило вчинення правочинів із цим майном.
Зокрема, право власності на будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_7 на підставі підроблених документів було зареєстроване за ОСОБА_104 , а потім щодо цього майна було вчинено правочин (договір купівлі-продажу від 26.05.2007 року), внаслідок якого право власності на майно було оформлене на ОСОБА_28 , який був водієм ОСОБА_12 .

Право власності на будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_8 на підставі підроблених документів було зареєстроване за ОСОБА_23 , а потім щодо цього майна було вчинено правочин (договір купівлі-продажу від 12.11.2007 року), внаслідок якого право власності на майно було оформлене на ОСОБА_109 , яка є дружиною ОСОБА_12 .

Право власності на будинок по АДРЕСА_9 на підставі підроблених документів було зареєстроване за ОСОБА_104 , а потім щодо цього майна було вчинено правочин (договір купівлі-продажу від 22.02.2008 року), внаслідок якого право власності на майно було оформлене на ОСОБА_110 , яка є знайомою ОСОБА_12 .

Право власності на приміщення АДРЕСА_12 на підставі підроблених документів було зареєстроване за ОСОБА_22 , а потім щодо цього майна було вчинено правочин (договір купівлі-продажу від 16.11.2009 року), внаслідок якого право власності на майно перейшло до ТОВ "ВД Толока", а кошти, перераховані покупцем на розрахунковий рахунок ОСОБА_22 в ПАТ "Актабанк", отримані ОСОБА_12 на підставі підроблених документів про переказ коштів.

Очевидним є те, що для учасників організованої групи метою легалізації об`єктів нерухомості по вул. Кінцевій, 11, АДРЕСА_19 був перехід права власності на осіб, наближених до ОСОБА_12 , та надання правомірного вигляду набуттю та володінню цим майном, а метою легалізації об`єкту нерухомості по АДРЕСА_15 було отримання коштів та обернення їх на свою користь.
Отже колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_16 і ОСОБА_15 в частині скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення.
Також колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 з ч.2 ст.200 КК України на ч.1 ст.200 КК України з тієї підстави, що особу працівника банку, який брав участь у вчиненні цього злочину, слідством не встановлено, а його участь у вчиненні злочину не доведено доказами, оскільки сам характер вчиненого злочину, який полягав у написанні ОСОБА_12 від імені ОСОБА_22 заяв про видачу готівки та отримання цієї готівки від її імені, свідчить про неможливість вчинення таких дій без домовленості із працівником (працівниками) банку.
Разом з тим вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання за ст. 200 КК України на підставі положень ст.49, ч.5 ст.74 КК Україну підлягають задоволенню, оскільки вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості та на момент набрання вироком суду першої інстанції законної сили минув п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_20 щодо виключення з вироку посилання на його участь у злочинних діях стосовно квартир АДРЕСА_9 і АДРЕСА_10 підлягають частковому задоволенню.
Так, висновок суду про те, що в ході судового розгляду встановлено причетність ОСОБА_20 до придбання шляхом обману (шахрайства) права власності на квартиру АДРЕСА_9 , АДРЕСА_17 (том 45, аркуш справи 94, аркуш вироку 184) виходить за межі предмету судового розгляду, оскільки ОСОБА_20 обвинувачення у даному кримінальному провадженні не висувалось, тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.
Втім вимоги щодо виключення з викладених у вироку фактичних обставин та формулювання обвинувачення по епізоду заволодіння правом власності на квартиру АДРЕСА_9 , АДРЕСА_17 посилань на вчинення злочину за попередньою змовою ОСОБА_12 з власником квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , справа стосовно якого виділена в окреме провадження, задоволенню не підлягають, оскільки таке формулювання відповідає юридичній техніці складання вироків та не має преюдиціального значення для розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_20 .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_20 про те, що він є потерпілим у цьому кримінальному провадженні не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Також колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_20 про те, що 9 жовтня 2015 року суд не проголосив весь текст вироку, а лише його вступну та резолютивну частину, оскільки вказане питання було предметом службової перевірки, за результатами якої встановлено відсутність достатніх підстав вважати, що вирок Солом`янського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 не проголошувався 09.10.2015 року, і у зв`язку з цим не міг бути виготовлений (т.46 а.с. 213-217).
Наведені твердження також спростовуються журналом судового засідання від 09.10.2015 року, в якому зазначається про оголошення тексту вироку з 09 год. 12 хв. по 17 год. 33 хв. та змістом звукозапису цього судового засідання, з якого вбачається, що оголошений текст вироку відповідає змісту тексту вироку, що міститься в матеріалах кримінального провадження.
Стосовно доводів апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , про невідповідність призначеного ОСОБА_12 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка обтяжує покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, ступеню участі ОСОБА_12 у їх вчиненні, даних про особу ОСОБА_12 , сімейний стан, відсутність судимостей та позитивну характеристику, суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір основних і додаткових покарань як за кожний злочин окремо, так і за сукупністю злочинів.
Отже колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_12 більш суворого покарання.
З цих самих підстав колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 про невідповідність призначеного ОСОБА_12 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Колегія суддів визнає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , збільшивши суму матеріальної шкоди, що підлягає стягненню за цивільним позовом ОСОБА_9 з обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , з 6 500 000 грн. до 6 750 000 грн., оскільки вироком суду встановлено, що саме такий розмір збитків було завдано потерпілому ОСОБА_9 внаслідок шахрайських дій обвинувачених та інших осіб.
Суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір стягнення за цивільним позовом ОСОБА_9 до 6 500 000 грн., не навівши у вироку жодних обґрунтувань такого рішення.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 щодо стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди у розмірі, що перевищує пряму дійсну шкоду, не можуть бути задоволені в межах розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні, оскільки підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено розмір моральної шкоди за позовом потерпілого ОСОБА_9 та не вбачає підстав для його збільшення.
Відповідно до вимог ст.1190 Цивільного кодексу України та чинної судової практики (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989) колегія суддів визнає за необхідне покласти на ОСОБА_12 і ОСОБА_13 солідарну відповідальність по відшкодуванню матеріальної і моральної шкоди потерпілому ОСОБА_111 , оскільки їх діяння було об`єднано спільним злочинним умислом, а заподіяна шкода стала наслідком їх спільних дій.
Разом з тим, апеляційний суд не вправі змінити вид відповідальності з дольової (часткової) на солідарну в частині вирішення судом першої інстанції інших цивільних позовів, оскільки у такому випадку апеляційний суд вийде за межі апеляційного розгляду.
Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду щодо підписання ОСОБА_66 та його дружиною ОСОБА_55 договору купівлі продажу нежитлового приміщенням по АДРЕСА_15 внаслідок примусу та обману з боку організованої злочинної групи у складі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та невстановлених осіб, оскільки такий висновок виходить за межі висунутого обвинувачення та не пов`язаний із обставинами, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні відповідно до приписів ст.91 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги прокурора про скасування арешту майна, накладеного на житлові будинки та земельні ділянки по АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , квартири АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , нежитлового приміщення АДРЕСА_12 та приміщення позначеного літерою "І" по АДРЕСА_13 , задоволенню не підлягають, оскільки не містять доводів з посиланням на докази на підтвердження того, що вказане нерухоме майно, яке внаслідок шахрайських дій обвинувачених вибуло із власності потерпілих, було повернуто законним власникам.
З приводу клопотання ТОВ "ВД "Толока" про скасування арешту на нежитлового приміщення АДРЕСА_12 колегія суддів відзначає, що потерпілою від шахрайських дій по епізоду придбання права власності на вказане нерухоме майно є ОСОБА_24 . Про спричинення шкоди ТОВ "ВД "Толока" незаконними діями обвинувачених у вироку не вказується.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зацікавлені особи вправі звернутись до суду першої інстанції з клопотаннями про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ст.539 КПК України для вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.
За наслідками розгляду клопотання суд першої інстанції повинен постановити ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Доводи апеляційної скарги прокурора про звернення стягнення на арештоване в ході досудового розслідування майно в рахунок виконання вироку суду в частині цивільного позову колегія суддів визнає безпідставними, оскільки таке звернення здійснюється відповідно до положень ст.535 КПК України на підставі виконавчого листа суду першої інстанції та в порядку визначеному розділом VII Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись ст.ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_20 задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про причетність ОСОБА_20 до придбання шляхом обману (шахрайства) права власності на квартиру АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , а також висновок суду про підписання ОСОБА_66 та його дружиною ОСОБА_55 договору купівлі продажу нежитлового приміщенням по АДРЕСА_15 внаслідок примусу та обману з боку організованої злочинної групи у складі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та невстановлених осіб.
Звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, на підставі положень ст.49, ч.5 ст.74 КК Україну у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_9 солідарно матеріальну шкоду в сумі 6 750 000 гривень та моральну шкоду в сумі 30 000 гривень.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_22 залишити без задоволення.
В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2