Справа № 299/954/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11кп/777/268/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого, останній раз: вироком Виноградівського районного суду, Закарпатської області від 14.02.2012 за ч. 3 ст.185 КК України, ст.ст.70,71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за постановою Рівенського районного суду Рівенської області від 28.07.2014 звільнений умовно-достроково на 1 рік 15 днів позбавлення волі.
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України і призначено покарання:
-за ч.4 ст.187 КК України у виді 8-ми років позбавлення волі із конфіскацією майна;
-за ч. 1 ст.121 КК України - у виді 5-ти років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст.15- ч.3 ст.185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_8 приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду від 14.02.2012 року, у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з часу його затримання, тобто з 12 березня 2015 року та зараховано в строк відбуття покарання вказаний строк відповідно до положень визначених ст.72 КК України
Питання про речові докази вирішено у відповідності до ст.100 КПК України: дерев`яну палку постановлено знищити; металевий каркас прямокутної форми розміром 6м.х1,60 м. - залишено у розпорядженні потерпілого ОСОБА_10 .
Стягнуто з ОСОБА_8 на корить держави 184,14 грн. судових витрат на залучення експерта .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 8 лютого 2015 року о 16 год. 00 хв. з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу зайшов до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 та перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_10 , де почав наносити останньому численні удари руками та деревяною палкою по різним частинам тіла, чим заподіяв йому наступні тілесні ушкодження : садна шкірних покровів чола від центру вправо, синців шкірних покривів лівого плеча в верхній третині та надпліччя, правого плеча в середньо-нижній третині; саден-подряпин правого передпліччя в верхній та нижній третині; саден-подряпин правого передпліччя в верхній та нижній третинах; забійної рани м`яких тканин лівої гомілки; відкритого багато уламкового перелому в середньо-верхній третині лівої великогомілкової кістки зі зміщенням та відкритий перелом верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням, останні відносяться до тяжких тілесних ушкоджень ( висновок судового медичного експерта № 74 від 17.02.2015), після чого відкрито заволодів банківською карткою потерпілого («Ощадбанку» номер рахунку № НОМЕР_1 ) та пін-кодом до неї. Вказану картку ОСОБА_8 09 та 10 лютого 2015 року використав під час проведення розрахунку в супермаркеті «Гранд» в м. Виноградів по вул. Копанській №221, тим самим заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 в сумі 69,04 грн., які знаходились на розрахунковому рахунку його банківської картки «Ошадбанку» № НОМЕР_1 .
Крім того, ОСОБА_8 , в цей же час та у цьому ж місці, тобто, 08.02.2015 , близько 16.00 год., у підвальному приміщенні будинку № 5, розташованого по вул. Ягідна в м. Виноградів, з метою примушування потерпілої ОСОБА_12 не давати на нього свідчення та не звертатись до правоохоронних органів з приводу побиття її співмешканця ОСОБА_10 , почав її залякувати та наніс їй дерев`яною палкою два удари в область ніг, від яких вона впала на підлогу, отримавши тілесні ушкодження : синців шкірних покривів лівого плеча і передпліччя по зовнішній поверхні забійної рани м`яких тканин в ділянці правої гомілки по передній поверхні в середній третині; відкритий перелом кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження ( висновок судово-медичного експерта № 75 від 17.02.2015).
Окрім того, ОСОБА_8 2 березня 2015 року, близько 20 год. 00 хв. таємно проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_13 та намагався таємно викрасти металевий каркас із зварених кутників розмірами 0,25x0,25 м, загальною довжиною 6 метрів - ціною 13 гривень за 1 метр та із зварених кутників розмірами 0.15x0,15 м, загальною довжиною 8 метрів - ціною 10 гривень за 1 метр, загальною вартістю - 158 грн., шляхом його перекидання через паркан дворогосподарства, але довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі так, як на місці вчинення злочину його затримав потерпілий ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 187 КК України. Апелянт стверджує, що в цій частині обвинувачення справа повністю сфабрикована та ґрунтується виключно на неправдивих показах потерпілих. Пояснює, що в день події він зустрів потерпілу ОСОБА_12 біля будинку де вона проживає, вона сама запропонувала йому відсвяткувати день народження свого співмешканця ОСОБА_10 у підвалі будинку. У процесі святкування між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 виникла суперечка через те, що закінчилась випивка , в яку вони почали втягувати і його, весь час провокуючи. Після чого він будучи накрученим від провокацій, схопив палку та легко вдарив по ногах потерпілу ОСОБА_12 . Вказує, що у підвальному приміщенні де вони відпочивали низька стеля, а тому він не міг би сильно замахнутися та нанести такі удари, які б спричинили переломи потерпілим. Просить також врахувати, що напередодні подій ОСОБА_10 перебував на лікуванні в лікарні з поломаною ногою, коли його виписали, нога ще повністю не загоїлась. Після виниклих конфліктів він пішов додому, коли він виходив то чув, що між потерпілими тривала гучна сварка, що було далі йому не відомо. ОСОБА_8 вважає, що у даному випадку його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки тілесні ушкодження, які він наніс потерпілим відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Просить також врахувати, що потерпіла ОСОБА_12 у своїх показах особисто підтвердила, що запросила його на святкування дня народження ОСОБА_10 . З приводу обвинувачення його у викраденні банківської картки з пін-кодом, то таке звинувачення вважає сфабрикованим та таким, що ґрунтується виключно на неправдивих показах потерпілих. За наведених обставин вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, з винесенням обґрунтованого та законного рішення. У доповненні до апеляційної скарги просив вирок змінити, перекваліфікувати його дії з ч.4 ст. 187 на ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання за цією статтею у виді 5-ти років позбавленні волі, а за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України виправдати за відсутністю складу злочину, обгрунтовуючи тим, що потерпілий до нього претензій немає, що він не проникав до житла чи іншового володіння особи, а сама вартість металічного каркасу немає цінності.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_7 , заслухавши пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_14 , дослідивши докази в межах доводів апеляційної скраги та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 415 КПК України ретельно перевірив докази обвинувачення та заперечення ОСОБА_8 щодо обставин події 8.02.2015 та за фактично встановленими обставинами дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини за висунутим обвинуваченням, тобто за ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 121 та ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Доводи обвинуваченого про відсутність складу злочину, передбаченого с ч.4 ст. 187 КК України є необґрунтованими з таких підстав.
Із досліджених, відтворених апеляційним судом пояснень потерпілої ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_15 , які вони давали неодноразово у суді першої інстанції, убачається, що кожний раз вони давали різні показання щодо обставин заволодіння банківською карткою ( пенсійною) ОСОБА_10 .. Однак, їх свідчення в повній мірі підтверджують ту обставину, що на вимогу ОСОБА_8 позичити гроші, ОСОБА_10 відмовив, тоді ОСОБА_8 зажадав банківську картку, знаючи, що на ній є грошові кошти. Потерпілий ОСОБА_10 також відмовлявся її надати, ОСОБА_8 розізлився, застосував фізичне насильство не тільки до ОСОБА_10 , але також і до ОСОБА_12 , побивши обох із застосуванням дерев`яної палки. Після чого ним всупереч волі потерпілого була забрана банківська картка, під примусом фізичної розправи ОСОБА_10 повідомив і код до неї. Факт використання коштів з цієї банківської картки підтверджений свідком ОСОБА_15 , банківськими даними щодо руху коштів на ній. Слідством встановлено скільки саме коштів на банківській картці знаходилося у потерпілого ОСОБА_10 в день її викрадення 8 лютого 2015 року, та що 9 та 10 лютого 2015 року - з цієї картки зняті кошти шляхом розрахунку у супермаркеті «Гранд» у м. Виноградові по вул. Копанській, 221 у сумі 69 грн. 04 коп. Суд першої інстанції ці обставини належним чином перевірив, дав їм правильну оцінку і підстав вважати їх необ`єктивними, апеляційний суд не вбачає. Оскільки, ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, тому й кваліфікація його дій є вірною за ч.4 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Саме таке обвинуваченння і було висунуто ОСОБА_8 .
З метою перевірки доводів ОСОБА_8 щодо невірної кваліфікації його діянь, апеляційним судом була допитана судмедексперт ОСОБА_14 , яка підтвердила свій висновок щодо тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , часу їх виникнення, даючи змістовні, зрозумілі пояснення з приводу методики визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень. Відтак, доводи обвинуваченого про отримання потерпілими тілесних ушкоджень середньої тяжкості не заслуговують на увагу.
Також в апеляційному суді не встановлено обставин з-за яких потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_15 дали на ОСОБА_8 неправдиві свідчення про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 та ч.1 ст. 121 КК України, про що апелював ОСОБА_8 , вважаючи що справу відносно нього сфальсифіковано потерпілими.
Таким чином, доводи апелянта про безпідставність визнання його винним за ч.4 ст. 187 та ч.1 ст. 121 КК України не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.
Не заслуговують на увагу апеляційні доводи й про те, що ОСОБА_8 не вчиняв замаху на крадіжку металічного каркасу у потерпілого ОСОБА_13 . Судом встановлено, що обвинувачений проник на територію дворогосподарства через огорожу, металічний каркас знаходився під навісом будинку, якого без відому господаря будинку та у вечірній час, він намагався викрасти, що було припинено братом потерпілого - ОСОБА_13 . Тому його діяння правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на викрадення чужого майна вчинений повторно, поєднаний з проникненням у сховище, яким є огороджена територія дворогосподарства. Те, що потерпілий немає до обвинуваченого претензій, судом першої інстанції враховано, як і враховано вартість викраденого, яка визначена за ціню металобрухту,з якою обвинувачений погодився та не оспорював. Суд призначив за даний злочин покарання з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, відповідно до якої "за вчинення замаху на злочин, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією відповідної частини статті". Максимальний строк покарання за ч.3 ст. 185 КК України становить шість років позбавлення волі, суд призначив - 3 роки, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 68 КК України.
Щодо міри покарання, то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_8 відповідаюче тяжкості вчиненого його особі, і підстав для зміни цього покарання в сторону пом`якшення, апеляційний суд не знаходить.
Щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, убачається, що суд правильно зарахував обвинуваченому строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, однак не конкретизував положення ст. 72 КК України, тому апеляційний суд вважає за необхідне його конкретизувати, що не тягне за собою зміну судового рішення та не погіршує становище обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України,апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року щодо нього- залишити без зміни.
Зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з 12 березня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст. 72 КК України ( в редакції Закону 2015 року).
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: