Справа № 183/3858/16
№ 1-кп/183/144/17
В И Р О К
іменем України
02 листопада 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000418 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:
20.05.2016 близько 08 години 05 хвилин ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем КАМАЗ 5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , рухався по автодорозі «Харків-Сімферополь» зі сторони с. Губиниха в напрямку с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області.

У ході руху на зазначеній ділянці автодороги, водій автомобіля КАМАЗ 5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, внаслідок чого здійснив зіткнення, на лівому узбіччі автодороги «Харків-Сімферополь» на ділянці 177 км + 970 м, з автомобілем ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , що рухався позаду в попутному напрямку, частково по зустрічній смузі для руху, виконуючи маневр обгону вищезазначеного автомобіля, на передньому пасажирському сидінні якого перебувала ОСОБА_9 .
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забиті рани на лівому передпліччі з ушкодженням судин та сухожилля, на правій гомілці, садна на лобі, лівій кисті, в області колінних суглобів, на гомілках, синців в області правого плечового суглобу, на плечах, правому передпліччі, в області лівого ліктьового суглобу, на лівому стегні, гомілках, правій стопі, переломи 1,2-го ребер справа та 3, 4, 5, 6-го ребер зліва, лівої стегнової кістки, кісток правої гомілки (велико- та малогомілкової), розриви правої легені, пристінкової плеври справа та зліва, кров у правій (біля 3,2 л) та лівій (біля 0,15 л) плевральних порожнинах, крововиливи у м`яких тканинах голови у лобній області, у м`яких тканинах у місці переломів, під плеврою легень, в області середостіння, під внутрішньою оболонкою серця (плями Мінакова), нерівномірне кровонаповнення та недокрів`я внутрішніх органів.
Всі знайдені тілесні ушкодження у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку привели до смерті потерпілої, виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля, при автомобільній травмі, задовго до смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 16.40 годин від закритої тупої травми грудної клітини, що супроводжувалася переломами ребер зправа та зліва, розривом правої легені, які привели до гострої крововтрати.
Потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівого надколінка зі зміщенням уламків, забиття шийного відділу хребта, саден в області правого ліктьового суглобу, на правому плечі.
Виявлені тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди, та за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої ступені тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я (більш, як 21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному визнав частково та пояснив, що 20.05.2016 року він на автомобілі «КАМАЗ», виїхав з с. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області та поїхав в бік с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області. Рухався зі швидкістю близько 40 км/год., ближче до розділової смуги, та заїхавши на віадук знизив швидкість до 20 км/год., та в кінці віадука повернув ліворуч для того, щоб переїхати на іншу дорогу, яка веде в сторону м. Харкова. Зазначив, що жодних дорожніх знаків по ходу його руху, забороняючих повертати ліворуч не було. Потім він увімкнув сигнал повороту ліворуч та почав здійснювати маневр, та раптом почув звук гальм та відчув удар у ліву бокову частину свого автомобіля. Він відразу зупинився та вийшов з автомобіля, та побачив, що поруч з його автомобілем стоїть пошкоджений автомобіль «ВАЗ», за кермом якого перебув невідомий йому чоловік, на передньому пасажирському сидінні знаходилась жінка у непритомному стані та поруч з автомобілем перебувала дівчина. До моменту ДТП він даний автомобіль не бачив. Потім він викликав швидку медичну допомогу та знаходився на місці ДТП до приїзду працівників поліції. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково: матеріальну шкоду в сумі 16 228,07 гривень, моральну 37 500 гривень. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 визнав частково в сумі 37 500 гривень.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 та спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:
-показань потерпілого ОСОБА_6 про те, що 20.05.2016 року приблизно о 07.40 годині на своєму автомобілі «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , він виїхав до м. Новомосковська Дніпропетровської області. В автомобілі також знаходились його дружина, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, донька сиділа на задньому пасажирському сидінні посередині. Обігнавши автомобіль «Рено» та рухаючи по автодорозі Харків-Сімферополь зі швидкістю 90 км/год., він наздогнав автомобіль «КАМАЗ», який рухався попереду зі швидкістю 40 км/год. Він виїхав на зустрічну смугу для руху, увімкнувши лівий показник повороту, щоб обігнати «КАМАЗ», але не встиг. Коли він натиснув на гальмо, кермо зламалося та сталось зіткнення на зустрічній смузі. Удар прийшовся в ліве колесо автомобіля «КАМАЗ» тією стороною автомобіля, де знаходилась його дружина, яка наступного дня померла внаслідок отриманих травм. У нього була роздроблений колінний суглоб. У разі визнання обвинуваченого винуватим у скоєнні злочину, просив покарати його суворо, оскільки ОСОБА_7 навіть не вибачився перед ним. Цивільний позов підтримав повністю, просив його задовольнити;
-показань потерпілої ОСОБА_10 про те, що 20.05.2016 року приблизно о 08.02 годині їй зателефонувала сестра ОСОБА_11 , яка повідомила, що сталася аварія та вона з чоловіком приїхали через 10 хвилин на місце ДТП на з`їзді на автодорогу «Харків-Сімферополь», де була машина швидкої допомоги, в якій знаходилась мати, а в іншій машині відвезли до швидкої батька та сестру. До неї підійшов водій «КАМАЗ» та запитував про стан матері. Пізніше під`їхав автомобіль патрульної служби та три автомобілі «Джип», а на четвертому автомобілі приїхав адвокат захисник підозрюваного, який став пропонувати свою версію про те, що, нібито, автомобіль батька врізався в «КАМАЗ», який в той момент стояв на місці. На дорозі був довгий чіткий тормозний шлях. Цивільний позов підтримала повністю, просила його задовольнити;
-показань свідка ОСОБА_12 про те, що 20.05.2016 року приблизно о 08.00 годині вона їхала в автомобілі з батьком, який був за кермом, та матір`ю, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, а вона знаходилась на задньому пасажирському сидінні посередині. Рухаючись в районі спуску з віадука в м. Новомосковську, вона майже нічого не бачила, оскільки дивилась в мобільний телефон, почула крик матері, а коли подивилась на дорогу, побачила, як «КАМАЗ» звертає і вона заплющила очі. Коли розкрила очі, сталося зіткнення, побачила окровавлену матір. Зіткнення сталося правою частиною їх автомобіля в область середнього колеса «КАМАЗ». Батько натискав на гальмо;
-показань свідка ОСОБА_13 про те, що у ранковий час, дату не пам`ятає, він рухався своїм автомобілем «Рено» по віадуку в м. Новомосковську, де побачив аварію за участі автомобілів «ВАЗ» та «КАМАЗ», останній знаходився поперек дорожньої смуги, а «ВАЗ» - перпендикулярно автомобілю «КАМАЗ». У його автомобілі встановлений відеореєстратор, з якого працівники поліції зняли копію відео. Він особисто запис не переглядав;
-показань свідка ОСОБА_14 про те, що навесні, точної дати не пам`ятає, в ранковий час вони з чоловіком рухались на автомобілі «Рено» в напрямку м. Новомосковська, в районі віадуку вона побачила аварію за участі автомобілів «ВАЗ» та «КАМАЗ», які знаходились на іншій смузі дороги по відношенню до їх автомобіля. До аварії вона не бачила автомобіль «ВАЗ», а чоловік їй повідомив, що цей автомобіль тільки що їх обігнав;
- витягу з кримінального провадження № 0000418 від 20.05.2016 року, згідно якого 20.05.2016 року приблизно о 08.05 годині на автодорозі Харків-Сімферополь поблизу с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області відбулось зіткнення автомобіля «КАМАЗ-5511», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 та автомобіля «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 . В результаті ДТП пасажиру автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_9 та водієві ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, їх було доставлено на лікування до КЗ «Новомосковська ЦРЛ» (т. 2 а.п. 1);
- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.05.2016 року, в результаті якого оглянуто ділянку автодороги Харків-Сімферополь М-18, а саме 177 км + 970 м, а також зафіксовано обставини скоєння ДТП та вилучено автомобілі «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та «КАМАЗ-5511», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 2, а.п. 6-15);
- медичної довідки Новомосковської центральної районної лікарні, згідно якої звернувся ОСОБА_6 з рядом тілесних ушкоджень, якому рекомендовано госпіталізацію (т. 2, а.п. 16);
- медичної довідки Новомосковської центральної районної лікарні, згідно якої ОСОБА_6 надано допомогу у вигляді госпіталізації у відділення травматології (т. 2, а.п. 17);
- речового доказу у вигляді автомобіля «КАМАЗ-5511», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданого на зберігання ОСОБА_15 (т. 2, а.п. 19);
- речового доказу у вигляді автомобіля «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданого на зберігання до Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 2, а.п. 24);
- речового доказу у вигляді цифрового носія марки «ADATA», який містить відео файл, об`ємом 145166 Кб із записом події ДТП, яка мала місце 20.05.2016 року на ділянці автодороги Харків-Сімферополь, а саме 177 км + 970 м (т. 2, а.п. 42);
- висновку судово-медичної експертизи № 445/Е від 02.06.2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівого надколінка зі зміщенням уламків, забиття шийного відділу хребта, саден в області правого ліктьового суглобу, на правому плечі, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткової тканини у місці перелому відбувається у термін, більше як 21 день. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди, та за давністю утворення можуть відповідати даті події (20.05.2016 року) (т. 2 а.п. 56-58);
- висновку судово-медичної експертизи № 240/Е від 17.06.2016 року, згідно якого при експертизі трупу ОСОБА_9 знайдені наступні тілесні ушкодження: забиті рани на лівому передпліччі з ушкодженням судин та сухожилля, на правій гомілці, садна на лобі, лівій кисті, в області колінних суглобів, на гомілках, синців в області правого плечового суглобу, на плечах, правому передпліччі, в області лівого ліктьового суглобу, на лівому стегні, гомілках, правій стопі, переломи 1,2-го ребер справа та 3, 4, 5, 6-го ребер зліва, лівої стегнової кістки, кісток правої гомілки (велико- та малогомілкової), розриви правої легені, пристінкової плеври справа та зліва, кров у правій (біля 3,2 л) та лівій (біля 0,15 л) плевральних порожнинах, крововиливи у м`яких тканинах голови у лобній області, у м`яких тканинах у місці переломів, під плеврою легень, в області середостіння, під внутрішньою оболонкою серця (плями Мінакова), нерівномірне кровонаповнення та недокрів`я внутрішніх органів. Всі знайдені тілесні ушкодження у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку привели до смерті потерпілої, виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля, при автомобільній травмі, задовго до смерті. Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16.40 годині від закритої тупої травми грудної клітини, що супроводжувалася переломами ребер зправа та зліва, розривом правої легені, які привели до гострої крововтрати (т. 2 а.п. 61-64);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 10.06.2016 року з участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини, що мали місце 20.05.2016 року з його участю на ділянці автодороги Харків-Сімферополь між с. Вільне та с. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області (т. 2, а.п. 74-81);
- висновку судової автотехнічної експертизи № 3099-16 від 17.06.2016 року, згідно якого в умовах місця події водію ОСОБА_7 заборонялось перетинати лінію дорожньої розмітки 1.1, якою було позначено ліву межу проїзної частини автодороги. Здійснюючи маневр лівого розвороту в умовах місця ДТП, водій ОСОБА_7 діяв всупереч вимогам Глави 34 п. 1 Правил дорожнього руху України. Для забезпечення безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 повинен був переконатись перед початком зміни напрямку руху, що це не створить небезпеку для інших учасників руху, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 ПДР України. В даній дорожній обстановці технічна можливість водію ОСОБА_7 , який керував автомобілем «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , запобігти зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_3 визначалась виконанням водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 ПДР України, і в діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та Глави 34 п. 1 ПДР України. З технічної точки зору невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України знаходилась у причинному зв`язку з подією ДТП (т. 2, а.п. 88-95);
- висновку експерта № 99/16А від 29.06.2016 року відповідно до якого матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля «ВАЗ 21011», д/н НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 20.05.2016 року складає 15 128 гривень 07 копійок (т. 2 а.п. 109-122);

- в ході розгляду справи було допитано експерта ОСОБА_16 який суду пояснив, що при проведенні експертизи використовував дані з постанови слідчого. Зазначав, що порушення водієм ОСОБА_7 п.10.1 ПДР перебувають в причинному зв`язку із подією ДТП. Також посилався на те, що розбіжності прізвищах водіїв це є технічні помилки, які не впливають на висновки експертизи в частині порушення водієм ОСОБА_7 п.10.1.ПДР;
- судом були відтворені за допомогою технічних засобів запис з відео реєстратора, яку надав свідок ОСОБА_13 на якому зафіксована подія ДТП яка сталася між автомобілями «КАМАЗ» та «ВАЗ», на якому зафіксовано як автомобіль «КАМАЗ» змінює напрямок руху ліворуч, тим самим перетинає смугу руху автомобіля «ВАЗ» та в результаті чого відбувається зіткнення даних автомобілів.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд не приймає як доказ невинуватості ОСОБА_7 , наданий стороною захисту висновок судової авто технічної експертизи № 21/16 від 10.10.2016 року виходячи з наступного.
Так, у випадку виникнення ДТП за участю кількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діяннями кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.
Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.
На таку особливість у правозастосуванні вказує Верховний Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом, що узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 5-18кс14 від 20.11.2014 року.
Так, експерт у своєму висновку зазначає, що ОСОБА_6 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та мав можливість уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування.
Між тим, суду доведено, що такий характер дій ОСОБА_6 був викликаний саме діями водія ОСОБА_7 , який, в порушення вимог пункту 10.1 ПДР, не пересвідчився у безпеці виконання свого маневру, створив небезпеку саме для руху автомобіля «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_6 .
Поєднуючи та оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що в ситуації, яка виникла на дорозі за участю автомобілів «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_6 та «КАМАЗ» під керуванням ОСОБА_7 , останній, створивши небезпеку для ОСОБА_6 , мав більше можливостей уникнути зіткнення, зупинивши свій автомобіль. Проте ОСОБА_7 цього не зробив. Він розпочав і продовжував маневрувати автомобілем, не переконавшись у безпечності руху як на початку руху, так і під час руху.
В свою чергу, ОСОБА_6 вжив заходів до безпечного для себе та інших учасників руху уникнення зіткнення шляхом екстреного гальмування, але через невиконання водієм ОСОБА_7 обов`язку, встановленого пунктом 10.1 ПДР, останній перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, сталося зіткнення транспортних засобів.
Так, ОСОБА_6 не може бути поставлено у провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_7 , який грубо порушив вимоги п. 10.1 ПДР не переконався в безпеці свого маневру та почав виконувати поворот ліворуч, не помітивши позаду автомобіль «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, оскільки ОСОБА_6 не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху.
Відповідно до п. 1.4 ПДР ОСОБА_6 мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконають ці правила.
Виходячи з вищевикладеного, суд не приймає як доказ невинуватості ОСОБА_7 , наданий стороною захисту висновок судової авто технічної експертизи № 21/16 від 10.10.2016 року.
Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_7 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

Таким чином, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем мешкання та з боку селищної ради характеризується позитивно, на обліках у лікарів не перебуває.

Обставин, які обтяжують та обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Зазначені обставини вказують на неможливість призначення ОСОБА_7 максимально суворого покарання.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, віднесений законом до категорії тяжких, вину в якому визнав частково, суспільно корисною працею не займається, не прийняв жодних мір для відшкодування збитків завданих потерпілим.

Тому, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його мети, а також враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи думку потерпілих, які наполягали на призначенні ОСОБА_7 максимально суворого покарання, суд вважає, що виправлення останнього без відбування покарання неможливе, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання виключно у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, та відсутності підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого заявлено клопотання, підтримане ОСОБА_7 , про застосування до останнього п. «є» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки у нього на утриманні перебуває матір, 1938 року народження.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного вище Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» , звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений на момент вчинення злочину 20.05.2016 року, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», мав та має матір, ОСОБА_17 , 1938 року народження, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, є необережним тяжким злочином. Обмежень щодо застосування відносно нього амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. Тобто, на нього поширюються вимоги відповідного закону, а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Твердження представника потерпілих ОСОБА_5 про неможливість застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що останній не відбув 2/3 призначеного покарання, суд вважає нічим не обґрунтованими та такими, що суперечать вимогам Закону, оскільки за наявності підстав для звільнення особи від покарання у зв`язку з амністією, суд, безальтернативно звільняє особу від покарання.
В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 16 228 гривень 07 копійок, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень.

Судом встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду, та ОСОБА_7 матеріальні вимоги визнав повністю, потерпілим сума матеріальної шкоди доведена та підтверджена документально: висновком експерта № 99/16А від 29.06.2016 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 99 від 29.06.2016 року - оплату за проведення експертизи, а тому суд вважає, вимоги, в частині відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання моральної шкоди, суд враховує доведеність вини ОСОБА_7 в обсязі обвинувачення, враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, завданих в наслідок протиправних дій ОСОБА_7 внаслідок яких він втратив близьку особу свою дружину, стан здоров`я потерпілого та можливість його відновлення, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в сумі 1 000 000 гривень.

В даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень.

Вирішуючи питання моральної шкоди, суд враховує доведеність вини ОСОБА_7 в обсязі обвинувачення, враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілої, завданих в наслідок протиправних дій ОСОБА_7 внаслідок яких вона втратила найріднішу особу, близького родича свою матір, стан здоров`я потерпілої та можливість його відновлення, тяжкість вимушених змін в її життєвих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену потерпілій в сумі 1 000 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

ОСОБА_7 на підставі п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 16 228 гривень 07 копійок, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 228 гривень 07 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень.
Речові докази: автомобіль «КАМАЗ-5511», д/н НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_15 повернути власнику ОСОБА_8 ; автомобіль «ВАЗ-21011», д/н НОМЕР_3 , який зберігається на території Новомосковського ВП повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи № 3099-16 від 17.06.2016 року у сумі 2 819 гривень 20 копійок.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1