Апеляційний суд Рівненської області
________________________________________________копія:_____
У Х В А Л А
Іменем України
15 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за остаточним номером №0006697 (відомості до ЄРДР внесені 06 листопада 2015 року), що об`єднане з кримінальними провадженнями №0007818 (відомості до ЄРДР внесені 23 грудня 2015 року) та №0007491 (відомості до ЄРДР внесені 10 грудня 2015 року) відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; який народився у м.Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2009 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_5 , як убачається зі скарги на вирок, фактично просить вирок Рівненського міського суду від 24 травня 2017 року змінити та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.187 КК України, за які його помилково засудив суд, на ч.1 ст.291, ч.2 ст.190 КК України та призначити відповідні покарання, передбачені санкціями цих статей з урахуванням усіх пом`якшуючих покарання

обставин, які встановлені під час розгляду кримінального провадження. В частині засудження його за ч.2 ст.185 КК України та призначеного покарання за цей злочин, оскаржуваний вирок просить залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 просить вирок у частині призначеного його підзахисному покарання змінити з урахуванням зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.296, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання за хуліганство в межах санкції зазначеної статті. Крім того, з урахуванням пом`якшуючих вину обставин, просить визначити остаточне покарання ОСОБА_5 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , просить вирок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_4 винним та засудження за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України скасувати частково та постановити ухвалу, якою кримінальне провадження за ч.2 чт.186, ч.2 ст.187 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України за відсутності у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення. Також, на підставі п.2 ч.1 ст.ст. 407, 408, 411 КПК України, просить змінити вирок в частині призначеного ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України з 3 років позбавлення волі на арешт.

Згідно оскаржуваного вироку:

- ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.2 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна. Застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із взяттям його під варту в залі суду.

- ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч.2 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із взяттям його під варту в залі суду. Відповідно до ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк, починаючи з дня його затримання та перебування під вартою, починаючи з 22 грудня 2015 року по 13 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 534 (п`ятсот тридцять чотири) дні. Цивільний позов по справі задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 13686 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 60 (шістдесят) коп. матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди. Речовий доказ телефон марки

HTC One-X «AT&T» повернуто потерпілому ОСОБА_11 .. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витрати на залучення експерта в сумі 386 (триста вісімдесят шість) грн. 64 (шістдесят чотири) коп..

Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі наголошує на незаконності вироку суду в частині призначеного йому покарання за вчинення розбійного нападу та доводить, що суд першої інстанції помилково погодився з доводами органу досудового розслідування та засудив його за вчинення цього злочину за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 .. Вказує, що його дії виразились у хуліганстві, а докази, які суд поклав в основу його засудження за ч.2 ст.187 КК України, за винятком показань потерпілого ОСОБА_12 , відсутні в даному кримінальному провадженні, оскільки немає ні очевидців події, ні речових доказів тощо. Крім того, ОСОБА_5 стверджує, що суд неналежним чином урахував усі, пом`якшуючі йому покарання обставини, зокрема такі як активне сприяння розкриттю злочинів та наявність на утриманні хворої матері.

В обгрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 доводить, що вирок суду в частині засудження ОСОБА_5 по епізоду заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_12 , ухвалений із неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що стосується кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України та висновки суду з цього приводу - є невмотивованими, а рішення суду в цій частині, у повній мірі, - необгрунтоване. Також, захисник зазначає, що судом при розгляді кримінального провадження достовірно не було встановлено факту застосування з боку обвинувачених насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого відносно ОСОБА_12 в момент заподіяння такого насильства та необгрунтовано зробив висновок щодо наявності газового балончика в обвинувачених при собі на момент вчинення злочину, оскільки такий не вилучався та не досліджувався, ні слідчими, ні судом.

Захисник ОСОБА_8 , висловивши вимогу про закриття кримінального провадження відносно його підзахисного ОСОБА_4 , покладає в основу своїх доводів порушення судом першої інстанції положень норм ст.374 КПК України, що встановлює вимоги до судового рішення у формі вироку - як процесуального документа, який повинен містити сформульоване обвинувачення, визнане судом доведеним з посиланням на докази. Крім того вказує, що до неправильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 як розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, прийшов і орган досудового розслідування, оскільки неналежним чином провів досудове розслідування по вказаному факту. Також доводить, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що потерпілий ОСОБА_12 звертався до лікаря, однак останній не виявив будь-яких ознак насильства чи тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, які б мали місце у даному кримінальному провадженні та були спричинені його підзахисним ОСОБА_4 та просить в порядку ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції повторно дослідити письмові докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема показання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , наявності чи відсутності експертних висновків по встановленню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_12 та щодо спричинення матеріальних і моральних збитків потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Також,

просить повторно допитати у судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та дослідити електронний носій звукозапису судового засідання суду першої інстанції, а саме допиту судом потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

За вироком суду, 06 листопада 2015 року близько 06-ї год. ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення розбійного нападу, знаходячись у під`їзді №2 будинку АДРЕСА_4 , де із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень та застосуванні аерозольного балону з дратівливою речовиною, вчинили напад на ОСОБА_12 , в ході якого відкрито заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia 101» вартістю 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 44 (сорок чотири) коп. та грошовими коштами в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн., чим завдали потерпілому майнової шкоди в розмірі 5184 (п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 44 (сорок чотири) коп.
Також, 10 грудня 2015 року, близько 02-ї год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік входу у приміщення кафе «Кафе» по вул.Данила Галицького, 2-а в м.Рівне, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , наніс йому один удар кулаком в обличчя, після чого відкрито викрав, шляхом ривка з шиї потерпілого золотий ланцюжок вагою 30 грамів, 585 проби, вартістю 13686 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 60 (шістдесят) коп., чим завдав потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.
Крім того, 16 грудня 2015 року, приблизно о 01-й год. 30 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи біля диско-бару «Октант», що за адресою: вул.Київська, 36 в м.Рівне, керуючись єдиним умислом зі ОСОБА_5 на таємне викрадення чужого майна, під приводом бесіди з ОСОБА_11 , відвернув увагу останнього від ОСОБА_5 , який таємно, шляхом вільного доступу, викрав з кишені куртки ОСОБА_11 гаманець чорного кольору, що не становить майнової цінності для потерпілого, в якому знаходились грошові кошти в сумі 100 (сто) грн., та мобільний телефон марки НТС ОпеХ АТ&Т вартістю 1899 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 67 (шістдесят сім) коп., чим завдав потерпілому майнової шкоди в розмірі 1999 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 67 (шістдесят сім) коп..
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, за наведених у ній доводів та просив її та інші апеляційні скарги задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_13 та захисників обвинувачених, які також підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора, яка не підтримала апеляційних скарг, поданих на вирок із зазначеними в них мотивами, але зазначила, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону під час його ухвалення із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів справи убачається, що обвинувальні акти по даному кримінальному провадження надходили до суду поступово та ухвалою Рівненського міського суду від 12 травня 2016 року для повного та всебічного дослідження усіх обставин, були об`єднані та передані в провадження судді із присвоєнням загального номеру справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 , як вбачається із технічного запису судових засідань, та встановлено матеріалами справи і підтверджується вироком суду, вину по інкримінованому епізоду за ч.2 ст.187 КК України за вчинення розбійного нападу не визнав, ОСОБА_13 визнав частково, не погоджуючись лише із кваліфікуючою ознакою інкримінованого злочину, а саме застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я відносно потерпілого ОСОБА_12 ..

Вину у вчиненні крадіжки за попередньою змовою групою осіб, обвинувачені визнали повністю та надавали в ході судового розгляду відповідні пояснення, обвинувачений ОСОБА_13 також надав відповідні пояснення з приводу обставин вчинення ним грабежу відносно ОСОБА_10 , а судом по даних епізодах були допитані лише потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та заслухані пояснення обвинувачених, згідно з`ясованого обсягу дослідження доказів та порядку їх дослідження у судовому засіданні 17 листопада 2016 року

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», звертається увага на те, що судам слід мати на увазі, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обгрунтування своїх висновків. Формулювання недоведеної частини пред`явленого підсудному обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обгрунтовано

доведену частину обвинувачення.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону в ході ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_13 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України в частині, що стосується доведеності вини та засудження їх за ч.2 ст.187 КК України і призначення, в тому числі за сукупністю злочинів остаточного покарання кожному у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Із процесуальних документів суду першої інстанції, що містяться у судовому провадженні, а саме журналів судових засідань, та як убачається із технічних звукозаписів судових засідань Рівненського міського суду, за пред`явленим ОСОБА_13 та ОСОБА_5 обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд досліджував процесуальні документи, зібрані у ході досудового розслідування та, які просив дослідити прокурор на підтвердження вини обвинувачених, так як вони заперечили наявність у їх діях обов`язкової кваліфікуючої ознаки даного злочину - застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я відносно потерпілого ОСОБА_12 ..

В основу доведеності вини обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд поклав (як зазначено у вироку) зібрані у ході досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні письмові документи, зокрема: протокол огляду місця події від 09.12.2015. а.п. 6-8; протокол пред`явлення особи для впізнання а.п. 19-23; висновок експерта від 09.12.2015 за 3.2-882/15 а.п. 36-39 тощо, а невизнання вини обвинуваченими, суд розцінив критично, як реалізацію ними свого права на захист, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.
Оскільки, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про повторне дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, а суд першої інстанції, в порушення вимог ст.397 КПК України, згідно якої суд першої інстанції через три дні після закінчення строку апеляційного оскарження судового рішення надсилає отримані апеляційні скарги разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, направив до апеляційного суду лише матеріали судового розгляду без матеріалів кримінального провадження, то ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року було постановлено рішення про витребування із Рівненського міського суду матеріалів досудового розслідування вказаних кримінальних проваджень відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_5 ..
На виконання ухвали Рівненським судом було направлено на адресу суду апеляційної інстанції лише матеріали кримінальних проваджень за №0007491 (відомості до ЄРДР внесені 10 грудня 2015 року) відносно ОСОБА_13 за ч.2 ст.186 КК України та №0007818 (відомості до ЄРДР внесені 23 грудня 2015 року) відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України. Матеріали кримінального провадження №0006697

(відомості до ЄРДР внесені 06 листопада 2015 року) відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.187 КК України, суд першої інстанції на адресу апеляційного суду не направив і жодних причин відсутності цих матеріалів у суді не повідомив.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.94 КПК України під час ухвалення судового рішення, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При апеляційному розгляді кримінального провадження прокурор, що приймає участь у судовому засіданні, з приводу поданих апеляційних скарг на вирок вважає, що судом першої інстанції докази по обвинуваченню обвинувачених за ч.2 ст.187 КК не досліджувались, до матеріалів судового провадження не долучались, а тільки перераховувались прокурором, який брав участь у судовому засіданні, чим, на її думку, було порушено порядок оцінки доказів по кримінальному провадженню №0006697, так як оцінка доказам була дана судом за їх відсутності у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, оскільки ці докази у розпорядженні суду на час виготовлення та проголошення вироку не перебували, що на її думку, є істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які регламентують порядок ухвалення вироку, та є підставою для його скасування. На даний час, за її словами, матеріали досудового розслідування відносно обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України знаходяться в розпорядженні прокуратури Рівненської області.

За наявності зазначених обставин, колегія суддів позбавлена можливості повторно дослідити докази, про дослідження яких заявив клопотання захисник ОСОБА_8 .

Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що в даному випадку перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства в процесі судового розгляду. При встановленні істотних порушень закону, що перешкодили або могли перешкодити суду повно та всебічно з`сувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, є підставою для скасування такого рішення.
Усі вищезазначені порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 наголошували про незаконність вироку в частині засудження ОСОБА_13 та ОСОБА_5 саме за ч.2 ст.187 КК України, що є підставою для їх часткового задоволення, а тому, в ході скасування вироку, питання правильності кваліфікації дій обвинувачених, оцінки та перевірки доказів за даним епізодом та визначення міри покарання, підлягатиме з`ясуванню та вирішенню під час нового судового розгляду, за наявності підстав, оскільки перевірити доводи скарг апелянтів, за відсутності матеріалів кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, в ході перегляду вироку неможливо.

При новому судовому розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_5 суду першої інстанції необхідно правильно кваліфікувати дії обвинувачених з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, з метою ухвалення відповідно до норм КПК України законного, вмотивованого та обґрунтованого рішення.

Абзацом другим п.3 ч.1 ст.419 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції в резолютивній частині ухвали зобов`язаний зазначити рішення щодо запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_5 було взято під варту в залі судового засідання при проголошенні вироку а тому, у зв`язку зі скасуванням вироку суду, обвинувачені підлягають звільненню з-під варти в залі судового засідання. Підстав для подальшого тримання їх під вартою не вбачається. Оскільки до проголошення вироку до обвинувачених був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів вважає за можливим обрати саме цей запобіжний захід з покладенням на них відповідних процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2017 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Обрати відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронного засобу із забороною з 13 год. 00 хв. до 09 год.00 хв. наступного дня залишати житло: ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 ,; ОСОБА_4 - за адресою АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- за викликом прибувати до суду;

- утримуватись від спілкування з особами, які допитані в даному кримінальному провадженні,

- носити електронний засіб контролю

- не відлучатися з місця проживання.

Встановити кожному строк дії запобіжного заходу до 15 квітня 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І: (підписи)

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1