Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2146/17
Провадження № 1-кп/553/54/2018
В И Р О К
Іменем України
14.03.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001032 від 08.08.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матяшівка, Великобагачанського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого:

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що сричинило короткочасний розлад здоров`я, які він вчинив за наступних обставин.
Так, 02 серпня 2017 року близько 19 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у будинку, що у АДРЕСА_1 на кухні та на грунті неприязних відносин з дружиною ОСОБА_6 наніс два удари правою рукою, стиснутою в кулак в праву частину в область щоки та один удар правою рукою, стиснутою в кулак в праву частину носу, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, припухання м`яких тканин обличчя, які могли утворитися не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються, як умисні дії, які виразились в нанесенні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та кваліфікуються за ч.2 ст. 125 КК України.
Виходячи з аналізу ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.
Згідно із ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється за додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави ч.1 ст. 8 КПК України.
Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим кодексом.
Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що визначено ч.6 ст. 22 КПК України.
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст. 17 КПК України.
Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпіла, свідки, досліджені докази, зібрані стороною обвинувачення. Стороною захисту клопотання про допит свідків чи дослідження доказів не заявлялись, при цьому даного права сторона захисту позбавлена судом не була.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказував про те, що 02 серпня 2017 року близько 19 год. 30 хв. він прийшов додому за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 з роботи та, зайшовши до кухні, виявив, що його їжа приготовлена ним для себе, оскільки вони з дружиною харчуються окремо один від одного, та яка знаходилась в каструлі на газовій плиті була вилита потерпілою, яка пояснила свої дії тим, що їжа зіпсувалась, в зв`язку з чим в нього з потерпілою, яка є його дружиною, виник конфлікт, який мав характер «словесного». В ході даного конфлікту потерпіла «вчепилась нігтями» в обличчя обвинуваченого, він не стримавши свої накипілі негативні емоції наніс останній один ляпас правою рукою по щоці під око, в ліву щоку.

В своїх поясненнях обвинувачений не заперечував факту конфлікту та обставин даного конфлікт, при цьому останнім не заперечувався факт спричинення потерпілій одного удару по щоці, в результаті якого остання отримала тілесні ушкодження легкого ступеня.

Обвинуваченим вказувалось про те, що в момент конфлікту у будинку знаходився син ОСОБА_7 , який проживає разом з ними в одному будинку, який і викликав працівників поліції.

При цьому, обвинуваченим вказувалось про те, що протягом останніх 15 років їх відносини з потерпілою носять неприязний характер, в результаті час від часузв ним виникають сварки на побутовому рівні.

Суд, дослідивши всі обставини та матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 та у вчиненні дій, які кваліфікуються, як умисні дії, які виразились в нанесенні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та кваліфікуються за ч.2 ст. 125 КК України.
Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.
Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даних кримінальних правопорушень, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини , якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.
Судом встановлено, що фактично обвинувачений визнав себе винним у вчиненні протиправних дій, які виразились у вчиненні кримінального правопорушення, яке виразилось нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за усіх кваліфікуючих обставин, зазначених у даному вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка вказала та підтвердила факт наявності неприязних відносин з чоловіком ОСОБА_5 протягом останніх 15 років, в зв`язку з чим, в них виникають час від часу сварки побутового характеру. Потерпілою вказувалось про те, що 02 серпня 2017 року, близько 19 год. 30 хв. за місцем проживання АДРЕСА_1 , їй було завданому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 , які виразились в тому, що в результаті виниклого конфлікту, який спровокував обвинувачений , він схопивши її руками за скули, в результаті чого вона його відштовхнула від себе. Потім обвинуваченим ОСОБА_5 кулаком вдарив її в праве око, два рази кулаком в праву щоку, в результаті чого зламав зуб, а після цього кулаком один раз вдарив потерпілу в ніс, в результаті чого в неї з носа пішла кров. Син, який на той момент перебував на подвір`ї побачивши її стан та те, що в неї з носа йде кров, викликав працівників поліції.

Факт вчинення кримінального правопорушення обвинувачем ОСОБА_5 02 серпня 2018 року відносно потерпілої ОСОБА_6 підтверджується заявою про подію від 02 серпня 2018 року, складеної о 20 год. 30 хв., інспектором роти №1 л-нт ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_9 , зафіксовано усну заяву ОСОБА_6 , проживаючої у АДРЕСА_1 про те, що 02.08.2018 року, близько 19 год. 00 хв. її чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею, наніс їй тілесні ушкодження в обличчя кулаком, тілесні ушкодження наніс безпідставно та без усіляких конфліктів.

При цьому, факт отримання потерпілою ОСОБА_6 02 серпня 2017 року побутової травми за місцем проживання у АДРЕСА_1 , в результаті сварки з чоловіком, підтверджується довідкою № 13933 від 02.08.2017 року, виданої 1-ю Міською клінічної лікарнею травмпункт м. Полтави та Журналом № 12 реєстрації амбулаторних карток хворих за 2017 рік.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, механізм та характер заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень підтверджується протоколом проведення слідчого експеременту від 09 серпня 2017 року, проведеного у приміщенні ВП №2 ГУ НП в Полтавській області у присутності понятих , за участі потерпілої ОСОБА_6 , яким встановлено, що 02.08.2017 року, близько 19 год. 00 хв. потерпіла, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщення кухні, обвинувачений ОСОБА_5 , побачивши, що потерпіла перебуває на кухні та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння спровокував сварку, на що потерпіла вказала про причини такого характеру дій з його боку, на що останній на адресу останньої почав висловлюватися нецензурними словами та схопив потерпілу обома руками за скули, в результаті чого вона його відштовхнула. Потім обвинувачений не зупинившись наніс удар потерпілій в праве око, два рази кулаком в праву щоку, в результаті чого зламав зуб, а після цього кулаком один раз вдари її у ніс, в результаті чого у ОСОБА_6 пішла кров з носу.

Висновком експерта № 1067 від 09.08.2017 року проведеної судово медичної експертизи відносно ОСОБА_6 , згідно якого, з урахуванням наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку, припухання м`яких тканин обличчя, які могли утворитись не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, якими могли бути пальці рік людини, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень підексперта могла перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них. Вищевказані тілесні ушкодження не характерні для їх утворення при падінні тіла на площину, анатомічна локалізація вищевказаних тілесних ушкоджень знаходиться в зоні досяжній для само спричинення, на тілі під експертної слідів, характерних для захисту руками від ударів не мається.

У відповідності до додаткового висновку експерта № 1071 від 09.08.2017 року, проведеної судово - медичної експертизи відносно ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, припухання м`яких тканин обличчя, які могли утворитися не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, якими могли бути пальці рук людини, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я .

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили факт спричинення ОСОБА_6 02 серпня 2018 року тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в результаті сварки. При цьому, останніми вказувалось про те, що свідками обставин вчинення протиправній дій ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_6 та причини сварки останні свідками не були, оскільки останні фактично були свідками стану та наслідків отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в результаті протиправній дій ОСОБА_5 , а саме у вигляді кровотечі з носа потерпілої.

Обвинуваченим в судовому засіданні не заперечувалось обставин щодо місця вчинення даного протиправного діяння, характеру і способу, та механізму дій обвинуваченого, в результаті яких було спричинено потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які кваліфікуються за ступенем легкі.

Вказані вище обставини свідчать про правдивість та послідовність показань обвинуваченого щодо місця вчинення даного протиправного діяння, характеру, способу спричинення потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будь-яких об`єктивних обставин чи належних і допустимих доказів на спростування зазначених встановлених судом обставин, обвинуваченим суду зазначено і надано не було та судом не встановлено.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена, протиправність дій обвинуваченого охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а тому кваліфікацію дій обвинуваченого за вказаними статтями суд визнає вірною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

Виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчинення кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не було доведено згідно із законом.
Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду документи, докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським судом з прав людини у п. 24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п. 23 рішення у справі «Гурепка проти України №», в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, всі данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

При призначенні покарання суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання та приймаючи до уваги висновок органу пробації, в якому вказано, що згідно з анкетуванням оцінки ризику ОСОБА_5 має середній рівень повторного кримінального правопорушення, та низький рівень небезпеки для суспільства, або окремих осіб. З огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення та визначні ризики вчинення обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень та ризику небезпеки для суспільства чи окремих осіб, можна дійти висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення волі.

ОСОБА_5 скоїв злочин невеликої тяжкості.

Згідно довідок Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні, Полтавського обласного наркологічного диспансеру, Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру обвинувачений ОСОБА_5 на обліку не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення протиправних дій відносно особи похилого віку.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_5 судом приймається до уваги, що обвинувачений є людиною пенсійного віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1