Справа № 438/1005/17
Номер провадження 1-в/438/51/2017
У Х В А Л А
01 грудня 2017 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення майна з-під арешту. Своє клопотання мотивує тим, що вирок Бориславського міського суду Львівської області від 23.07.2010р. у справі №1-26/2010 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України було проголошено 23.07.2010р. На виконання цього вироку було видано виконавчий лист №1-26 про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_3 в дохід держави. 29.03.2012р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області винесено постанову про повернення виконавчого документу. Із відповіді Бориславського міського відділу державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області вбачається, що даним відділом неможливо зняти накладені арешти. Крім того, зазначає, відповідно до ч.1 ст.80 КК України, він вважається таким, що звільнений від відбування покарання так як обвинувальний вирок не був виконаний протягом п`яти років; існуючий арешт його майна порушує його права як власника.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, просив розгляд його клопотання проводити у його відсутність.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву розглядати клопотання без його участі, просить залишити без розгляду дане клопотання.
Представник Бориславського міського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.
Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінальної справи №1-26/10, суд прийшов до такого висновку.
Відповідно до вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 04.03.2010р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 307 КК України, ч.2 ст.309 КК України, ч.1 ст.311 КК України і призначено остаточне покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавленя волі строком 5 років з конфіскацією майна.
Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 23.07.2010р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і обрано йому покарання - 4 роки позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених за цим та попереднім вироком Трускавецького міського суду від 04.03.2010р. визначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, помістивши його на цей строк до кримінально-виконавчої установи.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи №1-26/10 даний вирок Бориславського міського суду Львівської області не був оскаржений в апеляційному порядку і відповідно до листа суду виконавчий лист №1-26/2010р. про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_3 був направлений до ВДВС Бориславського міського управління юстиції.
Згідно листа Бориславського міського ВДС головного територіального управління юстиції у Львівській області від 18.08.2017р. №01-23/2300 на виконанні ВДС перебувало виконавче провадження (ВП №24040787) з примусового виконання виконавчого листа №1-26 виданого 12.08.2010р. Бориславським міським судом Львівської області про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_3 в дохід держави. 21.01.2011р. з приводу виконання даного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 29.03.2012р. у даному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа з підстав передбачених ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», повторно даний виконавчий лист на виконання не надходив. На сьогоднішній день матеріали даного виконавчого провадження знищені, інформація надана виходячи із даних, які містяться у автоматизованій системі виконавчих проваджень.
Відповідно до довідки з АСВП від 05.07.2017р. виконавче провадження №24040787 завершено; дата відкриття виконавчого провадження (з накладення майна арешту на майно боржника) 21.02.2011р.; підстава відкриття виконавчий лист , справа №1-26; 29.03.2012р. повернуто виконавчий документ на підставі ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, яке необхідно було б конфіскувати в дохід держави і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.
Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 12.10.2017р. закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Бориславського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту.
Згідно довідки №8-21112017/46011 про судимість ОСОБА_3 звільнений з місць позбавлення волі 14.02.2015р. у зв`язку з відбуттям покарання, станом на 21.11.2017р. до кримінальної відповідальності повторно не притягувався.
Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Відповідно до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки виконавчий документ повернуто у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, яке необхідно було б конфіскувати в дохід держави і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними і повторно виконавчий документ не видавався і не звертався до виконання, а строк давності виконання вироку закінчився, то клопотання про зняття арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.537, 539 КПК України,
у х в а л и в:
Клопотання ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити майно, яке належить ОСОБА_3 , з під арешту, який було накладено згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з накладення арешту на майно боржника від 21.01.2011р. ВП №24040787.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1