Справа № 206/4504/17
Провадження № 1-кс/206/596/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2017 слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та слідчого, -
ВСТАНОВИВ:
03.11.2017 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та слідчого.
Розгляд скарги було призначено на 06.11.2017, та відкладено на 15.11.2017, 16.11.2017 у зв`язку із неявкою заявника та слідчого.
Прокурор ОСОБА_5 та слідчий Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явились, жодних письмових пояснень та/або доказів до суду не надали.
Заявник скаргу підтримала та просила задовольнити.
Вислухавши доводи та пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Предмет даної скарги, а саме бездіяльність слідчого, 29.08.2017 вже була предметом розгляду слідчим суддею за скаргою ОСОБА_3 , за результатом розгляду якої заявнику було відмовлено в задоволенні скарги.
Крім того, під час розгляду попередньої скарги слідча у судовому засіданні дійсно зазначила, що всі вказівки будуть виконані.
Отже, слідчим суддею було встановлено, що 31.08.2013 було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 172 КК України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.
В той же час, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають, зокрема, у бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Таким чином, ОСОБА_3 є суб`єктом звернення до суду з даною скаргою.
Статтями 36, 38-40 КПК України деталізовано визначені повноваження сторони обвинувачення, тобто прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, органу досудового розслідування, його керівника та слідчого органу досудового розслідування.
Проаналізувавши зміст статей 36, 38-40 КПК України, необхідно дійти до висновку, що письмові вказівки прокурора є обов`язковими до виконання, за невиконання яких настає передбачена законом відповідальність.
Як встановлено слідчим суддею, процесуальним керівником, тобто прокурором, було надано письмову вказівку, щодо проведення слідчих дій. Також, визначено строк - 30.09.2017, до якого слідчий зобов`язаний надати процесуальному керівнику повну інформацію про виконання вказівок.
Однак, як вбачається безпосередньо із матеріалів, що долучені до скарги документи, як б свідчили про виконання письмових вказівок прокурора в матеріалах відсутні, що свідчить про їх невиконання. Доказів, які б спростовували зазначені заявником ОСОБА_3 обставини ні слідчим ні прокурором не надано.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення.
Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968, «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968, «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 ).
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, більшість позовів громадян України подано до Європейського суду, саме через порушення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - порушення розумних строків розгляду справ.
Цьому праву кореспондує обов`язок держави в особі її відповідних органів здійснити всі належні заходи для організації розслідування та проведення судового розгляду у кримінальному провадженні так, щоб, з одного боку, встановити об`єктивну істину, а з другого боку, зробити це без зволікань у як можливо коротший строк.
За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також враховуючи, що кримінальне провадження було порушене ще у 2013 році, відсутність доказів виконання вказівок прокурора у кримінальному провадженні у визначений прокурором строк, що є обов`язковими для виконання, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.
Слід звернути увагу на те, що таке безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обов`язків слідчого та прокурора, який має здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, призводить до безпідставного затягування строків досудового розслідування та ускладнює роботу суду, оскільки така бездіяльність є предметом постійних скарг, що є неприпустимим.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28, 36, 38-40, 113-114, 220, 303-307, 369-372, 376 КПК України,
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та слідчого задовольнити.
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1