АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/157/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/278/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_6 ,

виправданого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року задоволено частково заяву ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Стягнуто з Державної казначейської служби України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_7 361705 грн. відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Ухвалено повідомити письмово сільську раду с.Словятин Бережанського району Тернопільської області та Бережанський відділ поліції ГУНП в Тернопільській області про виправдувальний вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.01.2017 року згідно якого ОСОБА_7 в пред`явленому йому обвинуваченні визнано невинуватим і по суду виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст.368 КК України (в редакції ЗУ від 07.04.2011р.)

Згідно ухвали, до Монастириського районного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_8 . В інтересах ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Дану заяву заявник обґрунтовує тим, що 27 вересня 2010 року заступником прокурора Тернопільської області ОСОБА_10 порушена кримінальна справа стосовно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2012 року перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.2ст.368 КК України на ч.1 ст.368 КК України (в редакції Закону України від 07 квітня 2011 року).

Вироком Монастириського районного суду від 06 січня 2017 року ОСОБА_7 в пред`явленому йому обвинуваченні визнано невинуватим і по суду виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України (в редакції Закону України від 7 квітня 2011 року).

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 29 березня 2016 року вирок Монастириського районного суду від 06 січня 2017 року залишений без змін.

Таким чином, з 27 вересня 2010 року по 29 березня 2017 року ОСОБА_7 перебував під слідством та судом протягом 6 років 6 місяців 3 днів.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції погодився з доводами поданої заяви, що з 27 вересня 2010 року по 29 березня 2017 року ОСОБА_7 перебував під слідством та судом. Внаслідок даних обставин йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнав внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури і суду, що призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, ОСОБА_7 тривалий час перебуваючи під слідством та судом, був змушений докладаючи додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити оскаржувану ухвалу у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, зменшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, розрахувавши її відповідно до ст.13 ЗУ Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та п.3 Прикінчевих та перехідних положень ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774-VIII від 06.12.2016р. Ухвалу в частині задоволення заяви про відшкодування витрат на надання правової допомоги просить скасувати. Вважає, що стягнутий розмір моральної шкоди слід зменшити, так як суд мав її розраховувати від суми у розмірі 1600 грн. Стверджує, що доводи заявника з приводу відшкодування витрат на надання правової допомоги є необгрунтованими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, виправданого та його захисника, які просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження і наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Так, положеннями Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду встановлено, що:

- п.1 ч. 1 ст. 2 - право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду;

- п.5 ст. 3 у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) моральна шкода;

- ст. 4 - відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру;

- ст. 12 - розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Як вбачається з мотивувальної частини прийнятого судом рішення, то визначаючи розмір заподіяної ОСОБА_7 моральної шкоди, суд вірно застосував вимоги закону і виходив з того, що у період з 27.09.2010 року по 29.03.2017 року з вини органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду було завдано ОСОБА_7 , моральної шкоди, що потягли за собою нераціональне витрачання часу, обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, а також призвело до появи негативних психоемоційних змін.

Отже, оцінивши всі зазначені обставини в сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння ОСОБА_7 моральної шкоди, належним чином умотивував своє рішення, з яким і погоджується колегія.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження колегія вважає, що рішення прийняте судом за своєю суттю є правильним, що не оспорюється і прокурором, який в апеляційній скарзі ставить питання лише про зменшення розміру стягнення.

Разом з тим, доводи прокурора про необхідність зменшення розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки визначений судом розмір є належно вмотивованим, відповідає обсягу завданої ОСОБА_7 моральної шкоди і тривалості вимушених змін у його житті, а також повністю узгоджується із судовою практикою, зокрема роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав вважати рішення суду першої інстанці явно несправедливим у цій частині.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про відсутність доказів про здійснення ОСОБА_7 витрат на правову допомогу, оскільки їх здійснення підтверджено дослідженими в судовому засіданні квитанціями, що підтверджують оплату послуг адвоката. У зв`язку з цим, твердження прокурора про недотримання адвокатом вимог податкового законодавства щодо обліку його доходів не можуть бути підставою для відмови у стягненні на користь виправданого фактично понесених ним витрат.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 404-419 КПК України , колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2