Справа № 308/654/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
05.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Ужгород, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, мешканець АДРЕСА_1 , несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 /двох / років і 6 місяців обмеження волі з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком два роки, якщо він протягом цього строку не вчинить новий злочин.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 267 337,00 грн. / двісті шістьдесят сім тисяч триста тридцять сім / гривень та у відшкодування моральної шкоди - 320 000 / триста двадцять тисяч / гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 2 172 грн. 40 коп. судових витрат.
Вирішено питання речових доказів:
-автомобіль марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_8 , передано йому;
-автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_6 повернуто йому.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 17 жовтня 2015 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Баб`яка в м. Ужгороді зі сторони вулиці Капушанської у напрямку вулиці Загорської, порушив вимоги п.п. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, біля кафе - зупинки, що знаходиться по вул. Баб`яка, 5 «а» в м. Ужгороді, не переконався в безпечності маневру, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним, технічно справним автомобілем марки «Опель Вектра", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по зустрічній смузі руху зі сторони вулиці Загорської у напрямку вулиці Капушанської в м. Ужгороді.
В результаті дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіля марки «Опель Вектра», ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді : поєднаної травми: ВЧМТ. Забій головного мозку середнього ст. важкості. Забійно - скальпована рана лобної ділянки зліва. Забій грудної клітки. Забійна дисторзія лівого променево-зап`ястного суглобу», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1035 від 25.11.2015 року за своїм характером, відносяться тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не погоджуються з вироком суду в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову. Щодо міри покарання, то така на їх думку є надто суворою, такою, що не відповідає осіб обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину. Вказують, що суд призначив майже максимальний розмір покарання передбачений санкцією статті, при цьому належним чином не врахував, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та у вчиненому щиро розкаявся, що в силу вимог ст. 66 КК України пом`якшує покарання. При цьому, судом абсолютно безпідставно призначено додаткове покарання, яке також не відповідає тяжкості вчиненого. Що стосується цивільного позову, то в цій частині, на думку апелянтів вирок також є необґрунтованим. Вказують, що розмір матеріальної шкоди потерпілим належним чином не доведений, оскільки у даному випадку роботи по відновленню пошкодженого автомобіля не виконувались, а отже доказом який би міг підтвердити розмір завданих збитків є відповідна експертиза, яка проведена не була. При цьому потерпілим не було подано первинних бухгалтерських документів на підтвердження понесених витрат, тому в цій частині позов підлягає залишенню без розгляду, як такий, що не підтверджений належними та допустимими доказами. На переконання апелянтів розмір стягнутої судом моральної шкоди є надто завищеним, при цьому, при визначенні його розміру судом не було взято до уваги матеріального стану обвинуваченого, який безробітній.
В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок щодо нього скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Обгрунтовує тим, що встановлені у суді обставини події свідчать про те, що висновок експерта грунтувався на тих цифрових даних, які дав слідчий, тобто, що швидкість автомобіля ВАЗ 2107 була 40 км/ год., а автомобіля Опель Вектра - 50 км / год. Такі відомості нічим не підтверджені і надумані слідчим щодо швидкості руху автомобілів, що й потягнуло такі висновки експертизи відповідно до яких його визнано винним. Крім того, вказує, що показання потерпілого ОСОБА_8 у суді не узгоджуються з висновками експерта про відсутність технічної можливості зупинитись шляхом екстренного гальмування, оскільки ОСОБА_8 показав у суді, що коли побачив білий ВАЗ, що виїжджав на смугу його руху, то він гальмував і змінив напрямок руху. Під час розгляду у суді першої інстанції він клопотав про призначення повторної автотехнічної експертизи, у зв`язку з чим за його клопотанням суд залучив захисника, однак, не дав можливості обговорити свою позицію із призначеним йому захисником, з таким познайомився тільки під час судового розгляду 24.04.201, через що мав намір відкласти справу, однак суд не надав такої можливості, в тому числі визначити правову позицію, закінчив розгляд справи, чим самим, вважає порушив його право на захист. Порушення його права на захист, на його думку, є істотним, грубим, тому просить вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтів ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 про підтримання апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_11 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , які вважають апеляційну скаргу необґрунтованою, а вимоги про скасування судового рішення та направлення на новий судовий розгляд невиправданим затягуванням, думку прокурора проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З вироку суду убачається, що він побудований на ретельно перевірених доказах, здобутих органом досудового слідства, судом встановлено доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, чого і не заперечив в апеляційній інстанції обвинувачений. Суд також у вироку навів обгрунтування щодо часткового задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди та навів мотиви задоволення позову в частині відшкодування розміру матеріальної шкоди.
Апеляційний суд вважає, що вирок обґрунтований, вмотивований, ухвалений з дотриманням процедури його розгляду і відповідає вимогам ст. 370, ст. 374 КПК України.
Доводи сторони захисту, що суд призначив надто суворе покарання, апеляційний суд не може взяти до уваги та вважає, що суд, ухвалюючи вирок та вирішуючи питання відповідно до ст.368 КПК України і положень ст. 50, ст. 65 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України. При цьому, суд врахував, що обвинувачений щиро розкаявся, що не працює і немає доходів, що заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду жодним чином не відшкодував, врахував і те, які саме правила дорожнього руху він порушив, через що допустив зіткнення, а саме те, що здійснюючи маневр повороту ліворуч, водій ОСОБА_6 повинен був зайняти ліве крайнє положення до осьової лінії, зупинитись та пропустити зустрічний транспорт, яким був автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_8 . З урахуванням цього, апеляційний суд вважає обгрунтованим призначення додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами.
Порушуючи питання про зменшення строку випробування, передбаченого ст.75 КК України, про пом`якшення покарання у виді обмеження волі та про скасування додаткового покарання, апелянти не вказали, які саме дані про особу або які саме обставини свідчать про істотне зменшення ступені тяжкості вчиненого чи інші відомості, які б слугували підставою для зміни призначеного покарання в сторону його пом`якшення.
Щодо доводів апелянта ОСОБА_6 про те, що місцевий суд порушив його право на захист, апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими. З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 під час судового розгляду користувався послугами захисника, в наступному від нього відмовився, згодом, на його прохання судом був призначений захисник з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який і продовжив захист обвинуваченого. Вважати, що було порушено його право на захист тим, що суд не відклав судовий розгляд на декілька днів, про що він очікував, підстав немає, оскільки захисник заздалегідь ознайомився з матеріалами кримінального провадження і в перерві, наданій судом, обговорив позицію з підзахисним, що і зафіксовано у журналі судових засідань.
Не заслуговують на увагу і твердження апелянта ОСОБА_6 , що суд необгрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про проведення повторної судової- автотехнічної експертизи. Встановлено, що ОСОБА_6 під час досудового слідства погодився з тими доказами, які зібрала сторона обвинувачення, серед них, що і було досліджено судом, був висновок судової автотехнічної експертизи № 18 від 15.01.2016, який був побудований на тих вихідних даних, які безпосередньо після події надали учасники дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_12 та підтримав свій висновок. Разом з тим, апелянт не вказав, в чому виявилась неповнота чи неправильність висновку експерта і що позбавило його можливості під час досудового слідства усунути сумніви, які у нього виникли. Не грунтується на фактичних обставинах посилання апелянта на те, що потерпілий ОСОБА_13 дав такі показання, які суперечать висновку експерта. Встановлено, що експерт ОСОБА_12 приймав участь у слідчому експерименті за участю потерпілого, цей доказ судом досліджувався. Таким чином, доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.
Вирішуючи цивільний позов, убачається, що суд першої інстанції дослідив надані потерпілим докази в підтвердження ним своїх вимог, вважав їх доведеними і стягнув розмір матеріальної шкоди, яка складається із вартості запчастин, необхідних для ремонту автомобіля та затрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт та затрат, понесених на лікування потерпілим, підтверджених відповідними чеками. Щодо розміру моральної шкоди, яку позивач, тобто потерпілий ОСОБА_8 заявив у сумі 500 тисяч гривень, то суд стягнув частково у сумі 320 тис. гривень, при цьому мотивував, які взяв до уваги критерії заподіяння злочином моральної шкоди, оцінив їх та співставив характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, особу потерпілого, глибину моральних переживань потерпілого, уклад життя, який внаслідок події ним був змінений, та, на думку апеляційного суду, справедливо стягнув зазначену суму.
Підстав для зменшення цих сум, апеляційний суд не знаходить.
Щодо прохання обвинуваченого про застосування амністії на підставі Закону України « Про амністію у 2016 році», то таке не може бути вирішено, оскільки обвинувачений не зазначив під дію яких положень даного Закону він як особа підпадає, та докази на підтвердження того, що до нього може бути застосований цей Закон. Клопотань пов`язаних з розглядом цього питання, обвинувачений не заявляв.
Апеляційний суд, перевіривши матеріали судового провадження, не знайшов підстав для застосування амністії, проте, це не позбавляє обвинуваченого права в подальшому на застосування амністії в разі виникнення законних підстав для цього.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: