Справа № 214/1201/17
1-кп/214/399/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0003507 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
06 грудня 2016 року, приблизно о 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої словесної сварки з раніше йому знайомим ОСОБА_7 , керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, утримуючи в своїй правій руці кухонний ніж, завдав ним два удари потерпілому ОСОБА_7 в ділянку лівої щоки та в ділянку тулубу з лівого боку, спричиняючи потерпілому тим самим тілесні ушкодження.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення обличчя та непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи №14 від 03.01.2017 року відносяться за своїм характером до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав частково та пояснив, що у вечірній час 05 грудня 2016 року, точного часу не пам`ятає, в двері його кв. АДРЕСА_2 , постукав знайомий ОСОБА_7 , і повідомив, що до нього прийшла знайомитись жінка. Він відчинив двері та побачив останнього з раніше йому не знайомою ОСОБА_8 . Поспілкувавшись з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , деякий час у під`їзді, він повернувся до своєї квартири. Знаходячись вдома, ОСОБА_3 чув гомін в під`їзді, де останні розпивали спиртні напої. З часом, потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попросились до туалету, а оскільки ще й замерзли, запропонували разом з ними розпивати спиртні напої у нього вдома, на що він погодився та впустив їх до квартири. У потерпілого ОСОБА_7 та його знайомої ОСОБА_8 було з собою спиртне та закуска. Так, розташувавшись у більшій кімнаті його двокімнатної квартири, вони почали вечеряти, розпиваючи горілку. Випивши всю горілку, ОСОБА_7 пішов за новою пляшкою, заодно придбав і пива. Вони продовжували розпивати спиртне приблизно до 05.00 год. 06 грудня 2016 року. Оскільки потерпілий ОСОБА_7 голосно розмовляв, до нього приходила скаржитись сусідка на гучний шум, а тому він запропонував потерпілому ОСОБА_7 та його знайомій ОСОБА_8 піти з його квартири, але вони відмовились, а потерпілий ОСОБА_7 почав погрожувати йому, штовхати та бити. Він та потерпілий ОСОБА_7 почали з`ясування стосунки, при цьому ОСОБА_8 вийшла з кімнати. Коли він сидів на кріслі, яке стояло під стінкою біля журнального столика, потерпілий ОСОБА_7 завдав йому удар в область обличчя, біля ока, та в область грудної клітини. Він намагався піднятись з крісла, однак потерпілий ОСОБА_7 навалився на нього всім тілом. Намагаючись відштовхнути потерпілого ОСОБА_7 , він випадково порізав ножем його живіт. Як саме та в який момент він схопив ніж, він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Даний ніж він взяв, щоб прибрати його з журнального столику, який стояв в кімнаті, де вони розпивали спиртні напої. Саме цим ножем він раніше нарізав продукти. Потерпілий ОСОБА_7 придавив його тілом до крісла, тримаючи руку, в якій він тримав ніж. Не витримуючи тиску потерпілого ОСОБА_7 , він випустив ніж з руки. Весь час, до приїзду працівників поліції, потерпілий ОСОБА_7 силоміць тримав його в такому положенні.
Також, він пояснив, що сусіди з 38, 40, 45 квартир, неодноразово повідомляли йому про неодноразове навідування до нього потерпілого ОСОБА_7 та його знайомої ОСОБА_8 , які не заставали його вдома, а тому останні розпивали спиртні напої у під`їзді. Приблизно за три місяці до вказаних події, потерпілого ОСОБА_7 з під`їзду його дому забирав наряд поліції, оскільки останній разом з ОСОБА_8 розпивали спиртна напої в під`їзді і шумно себе поводили. Останній раз він з потерпілим ОСОБА_7 розпивали спиртні напої у нього вдома приблизно 4 років тому. З того часу потерпілий ОСОБА_7 рідко приходив до нього в гості. В той вечір він, потерпілий ОСОБА_7 та знайома ОСОБА_8 випили 1,4 л. горілки та 3 л. пива. Вони всі вживали однакову кількість спиртного. Вважає, що потерпілий ОСОБА_7 вигадав, що причиною виникнення їх неприязних стосунків було те, що він чіплявся до ОСОБА_8 . Також він заперечує, що завдав потерпілому ОСОБА_7 удар ножем в область щоки. Працівники поліції фіксували побої, що він отримав від потерпілого ОСОБА_7 , однак він не звертався до лікарні та експертів з метою їх фіксації. Він пропонував потерпілому мирним шляхом все вирішити, але останній не бажав забирати свою заяву з поліції. Також вказав, що він є інвалідом. Розкаюється у вчиненому.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він працює неофіційно на пилорамі в районі Смички. 05 грудня 2016 року, приблизно о 21 год. 00 хв., він, знаходячись на вулиці, зустрів раніше йому знайому ОСОБА_8 , якій запропонував вжити разом спиртні напої, на що вона погодилась. Вони разом в магазині придбали пляшку горілки, об`ємом 0,7 л., та закуску. Він запропонував ОСОБА_9 піти до раніше знайомого обвинуваченого ОСОБА_3 , який мешкає один, по АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятає, для розпиття у останнього спиртних напоїв. Прийшовши в гості до обвинуваченого ОСОБА_3 , останній погодився з ними розпити спиртні напої. Розпивши всі наявні у них спиртні напої, він вирішив піти та придбати ще пляшку горілку та закуску, у зв`язку з чим пішов до магазину. Повернувшись, вони продовжили розпивати спиртне. З часом він заснув в кімнаті на стільці, а ОСОБА_8 з обвинуваченим ОСОБА_3 пішли на кухню. На кухні обвинувачений ОСОБА_3 почав залицятися до ОСОБА_9 . Приблизно о 07 год. 00 хв. 06 грудня 2016 року, він побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 спить у себе на ліжку. Коли обвинувачений ОСОБА_3 прокинувся, між ними, у великій кімнаті, виникла суперечка, оскільки ОСОБА_9 почала скаржитись, що обвинувачений ОСОБА_3 чіплявся до неї, поки він спав. У зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_3 просив його залишити квартиру, а в подальшому вдарив його долонею руки в область передньої частини шиї, порвавши йому светр. Він відповів, що не бажає битись з обвинуваченим ОСОБА_3 , на що останній відштовхнув його, коли він збирався виходити з квартири з ОСОБА_9 . В подальшому, зненацька, він отримав удар ножем по лівій щоці від обвинуваченого ОСОБА_3 , який відступив на крок від нього та вдруге вдарив його ножем, однак тепер в ліву частину ребер. Звідки у обвинуваченого ОСОБА_3 з`явився у руках ніж, він не бачив. Ніяких погроз чи нецензурних висловлювань на адресу обвинуваченого він не висловлював, тілесних ушкоджень йому не наносив. Від останнього удару обвинуваченого ОСОБА_3 ножем, він отримав проникаючу рану під ребра, приблизно глибиною 4 см. Після чого він схопив руку обвинуваченого ОСОБА_3 , в якій останній тримав ніж, утримуючи її в захваті, повернув останнього обличчям до крісла та утримував його у такому положенні поки ніж не впав на підлогу. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 намагався звільнитися від утримання, тягнучись до ножа, поводячи себе неадекватно. В цей час він попросив ОСОБА_9 викликати швидку медичну допомогу та наряд поліції. Він тримав обвинуваченого ОСОБА_3 поки не приїхали працівники поліції. ОСОБА_9 була присутня під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 йому другого удару ножем, оскільки вона виходила з кімнати до цих подій. Коли ніж випав з руки обвинуваченого ОСОБА_3 , то залишився лежати на підлозі. В той день на ньому була одягнута футболка та светр. Після отриманих поранень його забрала швидка допомога до 2-ої міської лікарні, де на протязі трьох тижнів він перебував на стаціонарному лікуванні. Він з обвинуваченим ОСОБА_3 не примирився, оскільки останній не відшкодував завдану йому шкоду, у виді збитків на лікування.
Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 05.12.2016 року, приблизно о 23 год. 00 хв., вона зустрілася з потерпілим ОСОБА_7 , який запропонував їй піти в гості до його знайомого обвинуваченого ОСОБА_3 . Придбавши в магазині пляшку горілки та закуску, вони прийшли до обвинуваченого ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , та якого вона бачила вперше. Знаходячись у останнього в одній з кімнат квартири, вони спілкувалися та розпивали горілку за вечерею. Коли спиртне закінчилося, вони з потерпілим ОСОБА_7 пішли до магазину за спиртним та продуктами. Повернувшись до квартири обвинуваченого ОСОБА_3 , вони продовжили розпивати спиртні напої. Приблизно о 05 год. 00 хв., потерпілий ОСОБА_7 заснув, а обвинувачений ОСОБА_3 почав залицятися до неї, у зв`язку з чим вона почала будити потерпілого ОСОБА_7 , щоб він провів її додому. В цей момент між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 виник конфлікт, в процесі якого вона періодично виходила з кімнати в якій він відбувався. Останній раз повернувшись до кімнати, вона побачила як обвинувачений ОСОБА_3 наніс один удар ножем в ліву сторону черевної порожнини потерпілого ОСОБА_7 . В цей момент у останнього все обличчя було в крові. Після отриманого удару ножем, потерпілий ОСОБА_7 схопив руку ОСОБА_3 та вивернув її за спину, поклав останнього на крісло, обличчям до підлоги, а потім вибив кухонний ніж, який останній тримав у руці. В такому положенні потерпілий ОСОБА_7 тримав обвинуваченого ОСОБА_3 до приїзду працівників поліції, яку вона викликала. В момент утримання потерпілим ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_3 , останній намагався схопити ножа, який випав у нього з рук, однак вона перешкодила йому відбивши ножа подалі. До виникнення конфлікту між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ножа на столі в кімнаті, де знаходились останні, не було, звідки він з`явився в руці обвинуваченого ОСОБА_3 вона не бачила.
Крім показань потерпілого та свідка, винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду місця події від 06.12.2016 року, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_2 , в ході якого, при огляді кімнати № НОМЕР_1 , встановлено, що з лівого боку, в продовж стіни, розташовані два крісла, між якими розташований столик. У дальньому лівому куті тумба з музичним центром. На столику знаходяться рюмки та маслини, а під столом пляшка горілки та пива. На відстані приблизно 1 м. від входу до кімнати, між диваном та кріслом, на підлозі ніж (кухонний), на лезі якого маються сліди бурого кольору. Біля ножа на підлозі також маються сліди речовини бурого кольору, зовні схожі на кров. Під час огляду вилучено кухонний ніж, 4 сліди папілярних узорів на 2-х липких стрічках, марлеві тампони 2 шт. (т.1, а.с.3);
-протоколом огляду від 06.12.2016 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто чоловічу бавовняну футболку білого кольору, на якій виявлено з лівого боку пошкодження у вигляді отвору, довжиною 1,5 см., та сліди речовини бурого кольору, зовні схожі на кров (т.1, а.с.4-7);
-заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (Т.1, а.с.9);
-постановою про визнання речових доказів та залучення їх до матеріалів кримінального провадження від 17.12.2016 року, а саме: ножа побутового призначення, футболки білого кольору, двох паперових конверта, в одному з яких знаходиться речовина бурого кольору, в іншому зразок марлевого тампону (Т.1, а.с.21);
-квитанцією №000793 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0003507, відповідно до змісту якої до Саксаганського ВП на зберігання передано речові докази: ніж, футболка, два паперових конверта (Т.1, а.с.21, 22);
-висновком експерта №14/4.6-3432 від 20.12.2016 року, яким досліджено чотири сліди пальців рук, один з яких придатний для ідентифікації особи та належить ОСОБА_3 (Т.1, а.с.27-32);
-виписка з медичної карти стаціонарного хворого У15444, торакальне відділення, відповідно до змісту якої у ОСОБА_7 , станом на 06.12.2016 року, мається колото-різана рана грудної клітини зліва, колото-різана рана обличчя, при цьому останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.с. 37);
-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 03 січня 2017 року, відповідно до змісту якої 06.12.2016 року, приблизно о 07.00 год., ОСОБА_3 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , умисно завдав ОСОБА_7 удари ножем в ділянку обличчя та тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження (т.1, а.с. 38);
-висновком експерта №14 від 05.01.2017 року, відповідно до змісту якої у ОСОБА_7 малися колото-різане поранення обличчя та непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини. Колото-різане поранення лівої щоки ОСОБА_7 та непроникаюче колото-різане поранення його грудної клітини виникли від ударної дії плескатого колюче-ріжучого предмета, яким міг бути кленок ножа, або любий предмет з такими ж властивостями. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження які в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів. П2.3.3. «Правил судвов-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Тілесні ушкодження виникли від дворазової дії травмуючого предмета. Тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути при механізмі, вказаному в описовій частині постанови. Давність виявлених ушкоджень (дані медичних документів) може відповідати 06.12.2016 року (т.1, а.с. 40-41);
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 діяння, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, відповідають показанням потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 по справі, а також показанням обвинуваченого в частині подій, які передували безпосередньо діянню, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, а також безпосередньо після нього.
Показання обвинуваченого, потерпілого та свідка, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст.ст. 86, 94, 95 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні діяння, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що потерпілий ОСОБА_7 безпричинно перший напав на нього, завдавши йому удар в область обличчя та в область грудної клітини, а в подальшому, коли він намагався піднятись з крісла, навалився на нього всім тілом. При цьому, намагаючись відштовхнути потерпілого ОСОБА_7 , він випадково порізав ножем живіт останньому, який взяв з журнального столику в кімнаті, де вони розпивали спиртні напої, також перевірено судом, однак суд розцінює їх як спосіб захисту від обвинувачення, а позицію обвинуваченого, як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи наступне.
Так, зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовуються показами свідка ОСОБА_8 , наданих останньою в судовому засіданні, а саме, що причиною раптово виниклої словесної сварки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 було намагання останнього зупинити залицяння та чіпляння до неї обвинуваченого, які вона не сприймала, намагаючись залишити квартиру останнього.
Вказані обставини також підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні, зі змісту яких слідує, що приблизно після 07-00 год. 06 грудня 2016 року, коли обвинувачений ОСОБА_3 прокинувся, між останнім та ним у великій кімнаті, виникла суперечка, з причини скарг ОСОБА_8 на залицяння та чіпляння до неї обвинуваченого ОСОБА_3 . В подальшому, останній вдарив його долонею руки в область передньої частини шиї, порвавши йому светр. Намагаючись вийти з квартири разом з ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_3 зненацька вдарив його ножем по лівій щоці, а потім в ліву частину ребер.
Судом також не приймаються доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про нанесення потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень внаслідок необережної вини, оскільки вони спростовуються вказаними вище показами останнього та свідка ОСОБА_8 , в сукупності з висновками експерта №14 від 05.01.2017 року, відповідно до змісту яких ОСОБА_7 отримав колото-різане поранення обличчя та непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини, які виникли від ударної дії плескатого колюче-ріжучого предмета, яким міг бути кленок ножа, або любий предмет з такими ж властивостями. Вказані тілесні ушкодження виникли від дворазової дії травмуючого предмета. Тілесні ушкодження, що стосується механізму, у потерпілого ОСОБА_7 могли виникнути при завданні ОСОБА_3 умисних ударів йому ножем в ділянку обличчя та тулубу.
При цьому, судом також не приймає доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він наніс удари ножем потерпілому ОСОБА_7 лише з метою захисту від протиправних дій останнього, отримавши від нього удар кулаком в обличчя та в область грудної клітини, а в подальшому намагаючись звільнитися від утримання всім тілом, що не тягне за собою кримінальної відповідальності за вчинене, також перевірено судом, однак суд розцінює їх як спосіб захисту обвинуваченого та спробу уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи наступне.
Суд вважає, що виходячи із законодавчо визначеної необхідної оброни у частині першій ст. 36 КК України, її суть полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно-небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягань.
Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.
Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК, про що зазначено у висновку викладеному в ухвалі Верховного Суду України від 13 листопада 2014 року справа №5-31кс14, при цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.455, ч.1 ст.458 КПК України, висновки Верховного суду України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.
За встановлених у даній справі обставин, потерпілий ОСОБА_7 , отримавши від обвинуваченого ОСОБА_3 два удари в ділянку лівої щоки та в ділянку тулубу з лівого боку, схопив руку обвинуваченого, в якій останній тримав ніж. Утримуючи її в захваті, потерпілий ОСОБА_7 повернув обвинуваченого ОСОБА_3 обличчям до крісла, та утримував у такому положенні поки останній не випустив з руки ніж, який впав на підлогу. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 намагався звільнитися від утримання, тягнучись до ножа, поводячи себе неадекватно. В цей час, за проханням потерпілого ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_9 викликала швидку медичну допомогу та наряд поліції. Потерпілий ОСОБА_7 утримував обвинуваченого ОСОБА_3 до приїзду працівників поліції.
Вказані обставини з достовірністю встановлені в судовому засіданні та підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 та інших доказів, досліджених у судовому засіданні, а отже обставини справи, а саме: кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень нанесених потерпілому, припинення злочинних дій з моменту приїзду працівників поліції, також поведінка потерпілого та винного, що передувала їх стосункам, в тому числі і поведінка потерпілого та винного після скоєного діяння, свідчать про наявність у ОСОБА_3 умислу саме на заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з приводу ревнивого відношення до жінки, в особі ОСОБА_8 , і не дають суду підстав для висновку про наявність суспільно небезпечного посягання на обвинуваченого ОСОБА_3 , а відповідно й акту захисту, що тягло б за собою виключення кримінальної відповідальності за вчинене.
Приходячи до вказаних вище висновків, суд не враховує показань обвинуваченого ОСОБА_3 про нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому з метою захисту від протиправного посягання на його здоров`я, як доказу з точки зору достовірності, оскільки його покази спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 у сукупності з іншими доказами по справі.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визнається вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т.1, а.с.47).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий (Т.1, а.с.48), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (Т.1, а.с.46, 47).
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді обмеження волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп. (Т1, а.с.26).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп.
Речові докази:
-ніж побутового призначення, футболку білого кольору, два паперових конверти, в одному з яких знаходиться речовина бурого кольору, в іншому зразок марлевого тампону, квитанцію №000793, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровської області знищити (Т.1, а.с.21, 22).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1