Справа № 357/5090/16-к
1-кп/357/80/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001445 від 30.03.2016 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, гр. України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ( НОМЕР_1 ), раніше судимого:

1) 02.12.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської обл. за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. 21.03.2014 р. знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання.

2) 19.08.2015 р. тим же судом за ст.ст.185ч.3,75,76 КК України до 3 р..п/волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 р.,

3) 11.01.2016 р. тим же судом за ст.ст.190 ч.2,70 ч.4,75,76 КК України до 3 р.п/волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 р., -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 345 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вчинив погрозу вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

11.01.2016 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування вказаного покарання з випро буванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації і повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи.

18.02.2016 р. вказаний вирок надійшов для виконання до Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в м. Києві та Київській області (Білоцерківський МРВ КВІ) та надано для виконання ст. інспектору Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_8 , якою 26.02.2016 р. було заведено особову справу на засудженого ОСОБА_7 за № 44/2016.

Відповідно до підписки від 26.02.2016 р. ОСОБА_7 письмово роз`яснено покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України, повідомляти Білоцерківський МРВ КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись до Білоцерківського МРВ КВІ для реєстрації.

Одночасно, у підписці останнього попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання з випробуванням, звільнення від відбування покарання може бути скасовано судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання.

Крім того, 26.02.2016 р. ОСОБА_7 під розпис був ознайомлений із постановою про встановлення останньому днів явки на реєстрацію, у якій визначено йому обов`язок з`являтись до Білоцерківський МРВ КВІ для реєстрації у останній вівторок кожного місяця.

Також, відповідно до письмових пояснень наданих ОСОБА_7 26.02.2016 р., останній зобов`язався з`явитись для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ у вівторок - 29.03.2016 р.

Згідно посадової інструкції, затвердженої в.о. заступника начальника УДПтС України в м. Києві та Київської області від 20.10.2015 р. та додатку №1 до вказаної інструкції, реєстрацію засуджених осіб, що проживають по АДРЕСА_2 здійснювала інспектор Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в м. Києві та Київській області ОСОБА_9 .

Оскільки ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , особову справу №44/2016 26.02.2016 передано для подальшого виконання вироку суду щодо нього інспектору Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_9 .

У визначений час: останній вівторок березня, 29.03.2016 р. засуджений ОСОБА_7 для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ не з`явився без поважних причин.

Наступного дня 30.03.2016 р. близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з`явився до Білоцерківського МРВ КВІ за адресою: м.Біла Церква, вул. Леваневського, б.34 і зайшов до службового кабінету №3, де знаходиться робоче місце ОСОБА_9 .

При спілкуванні із засудженим ОСОБА_7 інспектор Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , будучи відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», службовою особою правоохоронного органу, виконуючи покладені на неї службові обов`язки, запропонувала надати йому пояснення з приводу причин не явки останнього для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ 29.03.2016 р., враховуючи те, що він письмово попереджений про необхідність явки для реєстрації на вказану дату.

При цьому ОСОБА_9 роз`яснила ОСОБА_7 , що вказане порушення правил реєстрації, відповідно до ст.166 КВК України є підставою для винесення застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2016 р. у виді 3 р. позбавлення волі.

В свою чергу ОСОБА_7 , побоюючись застосування вищезазначеного покарання, у грубій формі почав вимагати від інспектора ОСОБА_9 здійснити відмітку про його реєстрацію 29.03.2016 р., про що йому нею було відмовлено.

Після цього, близько 17 год. 55 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в службовому кабінеті №3 Білоцерківського МРВ КВІ, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, з метою домогтись прийняття незаконного рішення з боку ОСОБА_9 щодо реєстрації його явки вівторком 29.03.2016 р., висловив на адресу ОСОБА_9 неодноразові погрози застосування щодо неї фізичного насильства та вбивства, що супроводжувались брутальною лайкою, агресивною мімікою та жестикуляцією, при цьому він вимагав зареєструвати його явку вівторком - 29.03.2016 р.

Сприймаючи вказані погрози ОСОБА_7 як реальні, ОСОБА_9 , побоюючись застосування щодо неї фізичного насильства, намагалась вийти із приміщення кабінету, однак ОСОБА_7 їй перешкодив, схопивши за рукав її кофти, після чого ОСОБА_9 покликала на допомогу працівника Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_10 , який завадив протиправним діям ОСОБА_7 , вивівши його на вулицю, та викликав працівників Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області.

Після прибуття працівників поліції ОСОБА_11 не реагував на зауваження та продовжив висловлювати погрози на адресу працівників Білоцерківського МРВ КВІ, вів себе агресивно, в зв`язку з чим до останнього було застосовано засоби зв`язування.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав і показав суду, що дійсно був засуджений 11.01.2016 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, та звільнений від відбування вказаного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, в т.ч. і періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

26.02.2016 р. був ознайомлений із постановою про встановлення йому днів явки на реєстрацію, і мав з`являтись до Білоцерківський МРВ КВІ для реєстрації у останній вівторок кожного місяця.

У вівторок - 29.03.2016 р. до КВІ не з`явився, оскільки перебував на дні народженні свого друга, святкування відбувалося на природі, де він вживав алкогольні напої.

30.03.2016 р. близько 17 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з`явився до Білоцерківського МРВ КВІ за адресою: вул. Леваневського, б.34 і зайшов до службового кабінету №3, де знаходиться інспектор ОСОБА_9 .

При спілкуванні із ним, ОСОБА_9 образила його, назвавши «бидлом». Це його обурило, він намагався з`ясувати, чому вона так до нього ставиться. При цьому просто просив її відмітити його, щоб не було наслідків у виді відповідальності за невчасну відмітку.

Не мав мети вбити ОСОБА_9 і не погрожував їй розправою, між ними просто відбулася розмова на підвищених тонах. Після цього ОСОБА_9 покликала працівника КВІ ОСОБА_12 , який перешкодив йому (Перебійносу) піти з КВІ, викликав працівників поліції, які його (Перебийноса) затримали, скрутили , при цьому спричинили тілесні ушкодження.

Просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд рахує, що вина останнього у вчиненні інкримінованих досудовим слідством дій, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показами потерпілої, свідків, письмовими матеріалами.

Потерпіла ОСОБА_9 ствердила суду, що дійсно працює інспектором Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції.

18.02.2016 р. для виконання до Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції надійшов вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 11.01.2016 р. щодо ОСОБА_7 , якого було засуджено до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, та звільнено від відбування вказаного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації і повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи.

Вирок було надано для виконання ст.інспектору Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_8 , яка 26.02.2016 р. на засудженого ОСОБА_7 за № 44/2016 завела особову справу.

Відповідно до підписки ОСОБА_7 26.02.2016 р. було письмово роз`яснено покладені на нього судом обов`язки.

Одночасно його було попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання з випробуванням, звільнення від відбування покарання може бути скасовано судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання.

26.02.2016 р. ОСОБА_7 також під розпис був ознайомлений із постановою про встановлення йому днів явки на реєстрацію, у якій йому було визначено обов`язок з`являтись до Білоцерківський МРВ КВІ для реєстрації у останній вівторок кожного місяця.

Відповідно до письмових пояснень, наданих ОСОБА_7 26.02.2016 р., він зобов`язався з`явитись для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ у вівторок - 29.03.2016 р.

Однак у визначений день: у останній вівторок березня - 29.03.2016 р. засуджений ОСОБА_7 без поважних причин не з`явився для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ.

Наступного дня 30.03.2016 р. близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з`явився до Білоцерківського МРВ КВІ, зайшов до службового кабінету №3, де знаходиться її робоче місце.

При спілкуванні із ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яіння, вона запропонувала надати пояснення з приводу причин не явки останнього для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ напередодні - 29.03.2016 р.

При цьому вона роз`яснила ОСОБА_7 , що вказане порушення реєстрації, відповідно до ст.166 КВК України, є підставою для винесення застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за вироком суду щодо нього від 11.01.2016 р.

ОСОБА_7 у грубій формі почав вимагати від неї здійснити відмітку про реєстрацію 29.03.2016 р., про що йому було відмовлено.

Після цього ОСОБА_7 , вимагаючи прийняття незаконного рішення щодо реєстрації його явки 29.03.2016 р., почав висловлювати на її на адресу неодноразові погрози фізичного насильства та вбивства, що супроводжувались брутальною лайкою, агресивною мімікою та жестикуляцією. Ображав, кричав «Тобі кінець, якщо не відмітиш вб`ю!»

Вона сприймала вказані погрози ОСОБА_7 як реальні, боялась застосування щодо неї фізичного насильства, намагалась вийти із приміщення службового кабінету, однак ОСОБА_7 їй перешкодив, схопив за рукав кофти та утримував, вона покликала на допомогу працівника Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_10 , оскільки на той час він був єдиним чоловіком у приміщенні.

Побачивши, що інспектор ОСОБА_10 заходить до кабінету, вона різким рухом звільнилася від ОСОБА_7 та вибігла з кабінету, а ОСОБА_10 став перед ОСОБА_7 і почав його заспокоювати. Заховавшись в іншому кабінеті, вона чекала на працівників поліції і лише після затримання ОСОБА_7 , який продовжував кричати та погрожувати розправою, змогла вийти з нього.

При цьому потерпіла категорично зазначила, що підстав оговорювати обвинуваченого у неї немає, вона дала правдиві покази щодо обставин події.

Під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , що стверджено відповідним протоколом від 08.04.2016 р. з диском з відеозаписом слідчої дії до протоколу, який переглянуто судом, потерпіла підтвердила свої покази та за допомогою статиста вказала на обставини події, які зазначила і в суді, відтворила фактичні обставини події та показала яким чином ОСОБА_7 погрожував їй вбивством та фізичною розправою під час події 30.03.2017 р.

Вказані свідчення логічні послідовні та узгоджуються між собою.

Даний протокол приймається судом як допустимий доказ, оскільки він складений слідчим відповідно до вимог КПК України, підписаний усіма її учасниками без зауважень.

Доводи потерпілої стверджено і показами свідків.

Свідок ОСОБА_10 ствердив суду, що 30.03.2016 р. близько 17 год. 50 хв., перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті Білоцерківського МРВ КВІ, почувши шум, крики чоловічим голосом на підвищених тонах та жіночий крик « ОСОБА_13 !», зайшов до кабінету №3, де побачив інспектора ОСОБА_9 , яка була злякана і намагалася вийти, а поряд з нею збоку, тримаючи її за рукав кофти в районі ліктя, стояв ОСОБА_7 , який був у неадекватному стані, висловлював погрози вбивством та лаявся нецензурними словами. При цьому ОСОБА_7 також кричав «Я тебе найду, нікуди від мене не дінешся».

Побачивши його(Дзюбу) ОСОБА_9 різким рухом вирвала свою руку і вибігла з кабінету. ОСОБА_7 кинувся за нею, однак він( ОСОБА_14 ) став йому на заваді, запитав «Що сталося?» та намагався його заспокоїти. Перебийніс рвався за ОСОБА_9 з погрозами вбивства та нецензурною лайкою, кричав «Все рівно я тебе дістану!».

Тримаючи ОСОБА_7 за руки, йому (Дзюбі) вдалося його вивести на вулицю та трохи заспокоїти. Через незначний час поведінка ОСОБА_7 знову стала агресивною, він рвався назад в приміщення інспекції з вимогою його відмітити, хоча і розумів, що прийшов невчасно. На запитання ОСОБА_7 відповів, що не прийшов на відмітку напередодні, бо був на «шашликах» і його там ще чекають. При цьому очі його були червоні, він був дуже агресивний, міміка та жести були різкими, відчувався запах алкоголю і ще якоїсь речовини, будь-яких пояснень не намагався почути. Таку поведінку він(Дзюба) бачив вперше і трохи розгубився. ОСОБА_7 чіплявся і до нього, рвався в приміщення КВІ.

В зв`язку з зазначеним він викликав працівників поліції. Дільничний інспектор приїхав раніше, інші працівники поліції пізніше. ОСОБА_7 ні на кого не реагував, до дільничного також ставився агресивно. В подальшому в зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_15 зв`язали ременем руки та намагалися заспокоїти.

Під час події будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 не було.

Свідок ОСОБА_10 ствердив суду, що підстав оговорювати обвинуваченого у нього немає. Він наполягає на своїх показах.

Свідок ОСОБА_16 ствердила суду, що її робоче місце в Білоцерківській КВІ в одному кабінеті із ОСОБА_9

30.03.2016 р. близько 17 год. 45 хв. до їх кабінету зайшов ОСОБА_7 та без привітання, в зухвалій формі почав вимагати від ОСОБА_9 відмітити його минулим днем - 29.03.2016 р. ОСОБА_9 роз`яснила йому порядок відміток, відповідальність за пропущення відмітки та сказала, що не відмітить його 29.03.2016 р.

ОСОБА_9 вела себе тактовно та стримано, ОСОБА_7 вона не ображала.

Після цього ОСОБА_7 почав висловлювати погрози ОСОБА_9 , кричав що вб`є її та спалить її машину. ОСОБА_9 злякалася, вийшла із-за стола та почала виходити із кабінету, однак ОСОБА_7 схопив її за рукав одягу та промовив «я тебе вб`ю». ОСОБА_9 покликала на допомогу ОСОБА_10 . В той час як останній з`явився у дверях кабінету і ОСОБА_7 відволік свою увагу на нього, ОСОБА_9 вибігла із кабінету.

По міміці, жестикуляції кулаків та поведінці ОСОБА_7 , вона ( ОСОБА_17 ) вважає, що погрози останнього були реальні.

Свідок ОСОБА_18 , начальник Білоцерківської МРКВІ, ствердила суду, що 30.03.2016 р. близько 17 год. 45 хв., перебуваючи на робочому місці в каб. №1 Білоцерківської МРКВІ, почула з коридору крики та нецензурну лайку.

Вийшовши з кабінету на коридор, побачила інспектора ОСОБА_10 , який намагався стримати ОСОБА_7 , який рвався до кабінету інспектора ОСОБА_19 , де перебувала ОСОБА_9 з криками «відміть мене!» При цьому кричав « я тебе вб`ю! ОСОБА_20 машину! До дому не дійдеш!». ОСОБА_9 була дуже налякана.

На запитання, що трапилося, ОСОБА_7 став і її( ОСОБА_21 ) ображати, намагався при цьому прорватися до кабінету, де перебувала ОСОБА_9 та продовжував погрожувати останній розправою. В ході погроз ОСОБА_7 стискав кулаки, міміка його була агресивна.

Вона попередила, що викличе поліцію, на що ОСОБА_7 відповів «Давай!».

Зрозумівши, що ОСОБА_7 перебуває в нетверезому стані, викликаному чи алкоголем чи наркотичними засобами, вона ( ОСОБА_21 ) умовляла його заспокоїтися, однак він вів себе неадекватно, ображав, погрожував. В зв`язку з цим, вона викликала поліцію і в подальшому, хвилин через 15-20, в присутності працівників поліції, до затримання ними, ОСОБА_7 продовжував так себе вести.

ОСОБА_7 намагався заспокоїти і ОСОБА_22 , з яким вони разом прийшли на відмітку до Білоцерківської КВІ в нетверезому стані, однак обвинувачений ні на кого не реагував.

Свідок зазначила, що будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_7 під час вказаного конфлікту ніхто не наносив, на ньому також тілесних ушкоджень не було.

Під кінець події, після приїзду працівників поліції та затримання, ОСОБА_7 почав плакати та вибачатися.

Свідок ОСОБА_8 ствердила суду, що 30.03.2016 р. близько 17 год. 50 хв., перебуваючи на робочому місці в кабінеті Білоцерківської МРКВІ, де знаходився і ОСОБА_10 , почула з сусіднього кабінету чоловічі крики та нецензурну лайку.

Визирнувши, вона( ОСОБА_23 ) через відчинені двері побачила ОСОБА_7 , який стояв біля столу ОСОБА_9 і зрозуміла, що він кричав до неї.

Потім почула крик ОСОБА_9 про допомогу. ОСОБА_10 зреагував і пішов до сусіднього кабінету, а до них забігла ОСОБА_9 , яка була розгублена та налякана. З сусіднього кабінету продовжували лунати крики, прокльони та погрози на адресу ОСОБА_9 , яка була в такому стані, що нічого не могла пояснити.

В подальшому на місце події прибули працівники поліції, які затримали ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_24 показала суду, що в кінці робочого дня 30.03.2016 р., почула шум, а потім крик ОСОБА_9 « ОСОБА_13 !», визирнувши на коридор, через відчинені двері, побачила колег ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 , а також ОСОБА_5 та його друга ОСОБА_26 .

ОСОБА_7 , який був у збудженому стані, з різкими рухами, вів себе агресивно, його намагалися заспокоїти, однак він розмахував руками, кричав: «Вона не вийде, до дому не дійде…», проклинав та нецензурно лаявся.

Крім того, ОСОБА_7 намагався зайди до кабінету, де була ОСОБА_9 , однак його дії стримував ОСОБА_10 та інші працівники.

В подальшому за викликом прибули працівники поліції та ОСОБА_7 посадили до службового автомобіля поліції.

Свідок ОСОБА_27 ствердила суду, що 30.03.2016 р. близько 17 год. 50 хв. почула крик на коридорі приміщення Білоцерківського КВІ та погрози «я тебе уб`ю, спалю, завалю …» Вийшовши із свого кабінету та підійшовши до кабінету ОСОБА_9 , побачила ОСОБА_28 , який тримав ОСОБА_9 за рукав одягу та погрожував їй фізичною розправою. При цьому нецензурно лаявся та вів себе агресивно.

ОСОБА_9 почала кликати на допомогу ОСОБА_10 , вирвалась та вибігла із кабінету.

Міміка, жестикуляція, стискання кулаків та поведінка ОСОБА_7 , яка була не адекватною та збудженою, вона( ОСОБА_19 ) вважає, що погрози ОСОБА_7 . ОСОБА_9 сприймала як реальні.

Крім того, ОСОБА_7 потім намагався віднайти ОСОБА_9 , однак його дії стримував ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_29 дільничний інспектор поліції, показав суду, що в кінці березня 2016 р. близько 18 год. йому зателефонував інспектор Білоцерківської КВІ ОСОБА_10 та попросив приїхати до приміщення КВІ, де ОСОБА_7 веде себе неадекватно, погрожує ОСОБА_9 розправою.

Прибувши до приміщення КВІ, побачив на вулиці багато працівників КВІ та ОСОБА_5 , який був у збудженому стані, агресивно налаштований, постійно нецензурно лаявся, за зовнішніми ознаками був у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Про обставини самої події дізнався зі слів ОСОБА_18 . ОСОБА_9 була налякана, пояснила, що ОСОБА_7 їй погрожував вбивством, плакала.

ОСОБА_7 вів себе агресивно, ствердив, що у нього виникла сварка з ОСОБА_30 , після того, як побачив посвідчення працівника поліції, намагався піти, виривався. Його товариш пояснив, що вони напередодні були на відпочинку і вживали спиртні напої.

В подальшому на місце події прибув його колега ОСОБА_31 , вони здійснили затримання ОСОБА_7 , т.я. він чинив опір, зв`язавши йому руки за спиною ременем та викликали СОГ. ОСОБА_7 всім присутнім погрожував розправою та звільненням.

Свідок ОСОБА_31 ствердив суду, що 30.03.2016 р. близько 18 год. йому зателефонував дільничний інспектор ОСОБА_29 та попросив приїхати до приміщення Білоцерківського КВІ, де п`яний чоловік вчинив дебоширство.

Прибувши до приміщення КВІ, побачив на вулиці багато працівників КВІ, ОСОБА_29 та ОСОБА_5 , який був у збудженому стані, агресивно налаштований, нецензурно лаявся, за зовнішніми ознаками був у стані якогось сп`яніння. ОСОБА_29 заспокоював ОСОБА_7 , який був збуджений, в стані сп`яніння, всім погрожував розправою, поводився неадекватно, кидався битися.

В подальшому він та ОСОБА_32 здійснили затримання ОСОБА_7 , зв`язавши йому руки за спиною ременем та викликали СОГ.

Бачив на місці події ОСОБА_9 , яка була дуже налякана.

Будь-яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 не бачив.

Всі вищевказані свідчення свідків логічні послідовні та узгоджуються між собою.

Крім цього, вина обвинуваченого стверджується наступними письмовими матеріалами:

Згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2016 р. ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування вказаного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації і повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи.

З наданої суду копії особової справи №44/2016 щодо ОСОБА_7 вбачається, що згідно розпорядження Білоцерківського міськрайонного суду від 12 лютого 2016 р. вирок суду від 11.01.2016 р. щодо ОСОБА_7 , який набрав законної сили 10 лютого 2016 р. 18.02.2016 р. надійшов для виконання до Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в м. Києві та Київській області (Білоцерківський МРВ КВІ).

Згідно резолюції вирок надано для виконання ст. інспектору Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_8 , якою 26.02.2016 р. було заведено особову справу на засудженого ОСОБА_7 за № 44/2016.

Відповідно до підписки від 26.02.2016 р. ОСОБА_7 письмово роз`яснено покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України, повідомляти Білоцерківський МРВ КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись до Білоцерківського МРВ КВІ для реєстрації.

Одночасно, у підписці останнього попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання з випробуванням, звільнення від відбування покарання може бути скасовано судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання.

Крім того, 26.02.2016 р. ОСОБА_7 під розпис був ознайомлений із постановою про встановлення останньому днів явки на реєстрацію, у якій визначено йому обов`язок з`являтись до Білоцерківський МРВ КВІ для реєстрації у останній вівторок кожного місяця.

Також, відповідно до письмових пояснень наданих ОСОБА_7 26.02.2016 р., останній зобов`язався з`явитись для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ у вівторок - 29.03.2016 р.

Згідно посадової інструкції, затвердженої в.о. заступника начальника УДПтС України в м. Києві та Київської області від 20.10.2015 р. та додатку №1 до вказаної інструкції, реєстрацію засуджених осіб, що проживають по АДРЕСА_2 здійснювала інспектор Білоцерківського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в м. Києві та Київській області ОСОБА_9 .

Оскільки ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , особову справу №44/2016 26.02.2016 р. було передано для подальшого виконання вироку суду щодо нього інспектору Білоцерківського МРВ КВІ ОСОБА_9 .

У визначений час: останній вівторок березня, 29.03.2016 р. згідно листка реєстрації, засуджений ОСОБА_7 для реєстрації до Білоцерківського МРВ КВІ не з`явився.

Таким чином, оцінюючи всі встановлені та досліджені обставини, суд рахує беззаперечно встановленим факт вчинення ОСОБА_7 погрози вбивством, насильством щодо ОСОБА_9 , яка є працівником правоохоронного органу у зв`язку з виконанням нею під час події службових обов`язків.

Доводи обвинуваченого про те, що він не мав наміру вбивати чи фізично розправлятися з потерпілою, а лише у них відбулася «розмова на підвищених тонах», спростовуються вищезазначеними показами потерпілої та свідків, а також дослідженими іншими доказами у провадженні.

Покази потерпілої як під час досудового розслідування, так і в суді логічні послідовні та узгоджуються з показами вищевказаних свідків та протоколом слідчих дій (слідчого експерименту).

У суду немає підстав не вірити зазначеним показам потерпілої яка до події з обвинуваченим не була знайома і підстав оговорювати його у неї немає.

У суду також немає будь-яких підстав не вірити показам допитаних в суді вище вказаних свідків, які логічні, послідовні та узгоджуються як між собою, так і з показами потерпілої та дослідженими матеріалами в справі.

В судовому засіданні також був допитаний в якості свідка ОСОБА_33 , який ствердив, що разом з ОСОБА_7 30.03.2016 р. прийшли на відмітку до Білоцерківської КВІ. При цьому свідок ствердив, що вони обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки напередодні події у їх друга був день народження, який вони святкували на природі та вживали алкоголь як в цей день, так і наступного дня - в день події, при цьому взагалі не спали.

У нього (Оскілка) це була остання відмітка, ніколи ніяких проблем в КВІ не виникало. У ОСОБА_5 це була перша відмітка, яку він пропустив. Він ( ОСОБА_34 ) зайшов до свого інспектора ОСОБА_10 та відмітився, а ОСОБА_7 пішов до свого інспектора ОСОБА_9 .

Йому ( ОСОБА_35 ) інспектор зробив зауваження з приводу запаху алкоголю, він вибачився та пішов на вулицю. В коридорі почув крики з кабінету, куди зайшов ОСОБА_7 . При цьому чув жіночим голосом крик « ОСОБА_13 !».

Інспектор ОСОБА_10 та ще якийсь чоловік у цивільній одежі почали крутити ОСОБА_7 , прижали до дверей, руки зв`язали ременем, хоча Перебийніс не чинив супротиву.

В подальшому приїхали працівники поліції, які затримали ОСОБА_7 .

При цьому свідок зазначив, що образ з боку ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_9 він особисто не чув, а ОСОБА_9 обізвала ОСОБА_7 , т.я. останній говорив: «Чого ви мене обзиваєте? Тепер я взагалі більше не прийду».

ОСОБА_9 вела себе агресивно, а ОСОБА_7 спокійно. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не було, опір він не чинив, лише просив відпустити.

Вказані покази свідка ОСОБА_36 , який є товаришем обвинуваченого разом з останнім вживав спиртні напої, які є суперечливі та нелогічні, судом розцінюються критично, як намір вигородити обвинуваченого, оскільки вони спростовуються вищенаведеними показами допитаних свідків, зазначені покази ОСОБА_36 не узгоджуються з іншими беззаперечно встановленими обставинами, а тому суд їх до уваги в цій частині не приймає.

Оцінюючи всі вищенаведені обставини, суд рахує, що доводи обвинуваченого про причини та обставини події є надуманими і такими, що не знайшли свого підтвердження в суді.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин та кваліфікує його дії за ст. 345 ч.1 КК України, оскільки він вчинив погрозу вбивством та насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, їх наслідки, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 не одноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має.

Вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину суд розцінює як обтяжуючі покарання обставини.

Пом`якшуючих покарання обставин щодо обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх вище наведених обставин, суд рахує, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його визнано винним.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на даний час не застосовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, пер едбаченого ст. 345 ч.1 КК України і призначити покарання - 1(один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл. від 11.01.2016 р. і остаточно до відбуття ОСОБА_37 визначити покарання 3(три) роки 3(три) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.03.2016 р. по 01.04.2016 р. включно.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,