Справа № 477/397/18
Провадження № 1-кс/477/2/18
УХВАЛА

03 квітня 2018 року м. Миколаїв

слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.ЕмДжі.», на рішення уповноваженої посадової органу досудового слідства про відмову в задоволенні клопотання,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , діючи в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.ЕмДжі.» (далі ТОВ), звернулося до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області із зазначеною скаргою на рішення слідчого слідчого відділу Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного Управління національної поліції в Миколаївській області (далі ВП) у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000284.
Вказувала, що в провадженні слідчого відділу ВП знаходиться зазначене кримінальне провадження, згідно з матеріалами якого ТОВ спричинено збиток, в зв`язку з чим із жовтня 2017 року нею неодноразово були направлені клопотання про виконання процесуальних дій щодо притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. І тільки 19 лютого 2018 року вона отримала постанову від 12 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні її клопотання.
Вважаючи, що ця постанова є протиправною, оскільки в ній відсутня мотивація прийнятого рішення та роз`яснення порядку її оскарження, просила визнати її протиправною та скасувати, а також зобов`язати уповноважену посадову особу ВП належним чином здійснити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.
У судове засідання представник скаржника не з`явилася, надала заяву, якою просила скаргу задовольнити і здійснити розгляд без її участі.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином.
Їх неявка не є перешкодою у розгляді поданої скарги.
Слідчий суддя, перевіривши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000284, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі у:
- нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п. 1);
- рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником (п. 7).
З матеріалів провадження вбачається, що 21 березня 2016 року директор ТОВ звернувся із заявою до Вітовського ВП Корабельного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, в якій вказав, що у ніч з 18 на 19 березня 2016 року ОСОБА_4 , який був водієм цього підприємства, поблизу с. Зайчевське Вітовського району Миколаївської області вчинив крадіжку ввіреного йому майна підприємства.
За даною заявою 22 березня 2016 року у Вітовському ВП було зареєстровано провадження № 0000284, з первинною кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.
Крім того, директором ТОВ також було надано правоохоронному органу розгорнуту заяву про вчинене правопорушення. У ній він зазначив, що водій ОСОБА_4 , будучи матеріально відповідальною особою, на ввіреному йому автомобілі марки Scania, р.н. НОМЕР_1 , вибув у рейс 14 березня 2016 року для перевезення вантажу. Однак 19 березня 2016 року він по телефон повідомив механіка ТОВ, що залишає переданий йому автомобіль на стоянці поблизу м. Миколаєва та виїжджає до Російської Федерації. Проведеним дослідженням офіційної інформації із системи моніторингу автопарку Scania встановлено, що напередодні, о 24:00, він злив паливо об`ємом 200 л із ввіреного йому автомобіля а наступного дня зателефонував йому та підтвердив, що продав паливо іншій особі, а на підприємстві працювати не бажає. Таким чином, на думку директора підприємства, ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна: автомобіля, 200 літрів дизельного палива, шроту соняшника в кількості 37,38 тонн, документів на автомобіль, документів на шрот насіння соняшника, пластикову картку для заправки паливом на АЗС «WOG», тобто злочини, передбачені ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 194, ст. 197 та ч. 2 ст. 357 КК України.
У подальшому, під час досудового слідства, директор ТОВ декілька раз допитувався про обставини події і надав документи, на підтвердження своїх показів.
Далі, представник ТОВ - адвокат ОСОБА_3 , у листопаді 2017 року та лютому 2018 року зверталася до ВП із клопотаннями про необхідність вчинення процесуальних дій, а саме: повідомити ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 КК України, та вручити йому підозру у вчиненні цього правопорушення.
Постановами від 22 листопада 2017 року та 12 лютого 2018 року у задоволені цих клопотань було відмовлено.
Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
В той же час, на думку слідчого судді ,оскаржувана постанова слідчого ВП від 12 лютого 2018 року не відповідає зазначеним вимогам закону. В ній практично відсутня обґрунтована мотивація, за якою відхилено клопотання представника потерпілого. Слідчим зазначено, що клопотання не підлягає задоволенню через те, що в ході досудового слідства не встановлено достатніх доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_4 .
Тобто в ухвалі не визначено та не виписано детально і обґрунтовано чому на час винесення оскаржуваної ухвали відсутні підстави для пред`явлення підозри ОСОБА_4 .
Звичайно, закон не зобов`язує в найменших деталях відчитуватися слідчому перед потерпілим щодо ходу слідства та перспектив його закінчення. В той же час, виходячи з положень ст. 110 КПК України, закон зобов`язує слідчого мотивовано, тобто аргументовано, з роз`ясненням причин, приймати процесуальне рішення у формі постанови. Наприклад, в даній ситуації виписати перелік здобутих під час слідства доказів, можливо їх короткий аналіз та доказове значення, а потім на підставі цього зробити висновок чому на час постановлення постанови відсутні підстави для пред`явлення підозри тій чи іншій особі.
Також, в оскаржуваній представником потерпілого постанові слідчого відсутнє визначення порядку її оскарження.
Таким чином скарга представника потерпілого в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Крім того, в своїй скарзі представник потерпілого просила визнати рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про відмову в пред`явленні підозри ОСОБА_4 протиправною. Однак обґрунтування цьому, з точки зору наявності достатності доказів, не навела. Так ст. 276 КПК України передбачено випадки повідомлення особі про підозру, в тому числі і за наявності достатніх доказів у вчиненні нею кримінального правопорушення
(п. 3 ч. 1). Але в скарзі відсутні посилання на те, що є конкретні дані і визначено їх доказове значення в ракурсі можливості пред`явлення підозри цій особі.
До компетенції слідчого судді не входить повноваження по визначенню наявності чи відсутності підстав для пред`явлення підозри особі.
Тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, у скарзі представник потерпілого просила слідчого суддю зобов`язати уповноваженого слідчого ВП належним чином здійснити досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Така вимога скарги також не підлягає задоволенню, оскільки вона виходить за межі повноважень слідчого судді, визначені ст. 303 та ст. 307 КПК України.
Положення ст. 303 КПК України вказують які рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені до слідчого судді.
Законодавець визначив, що оскарженню можуть бути піддані конкретні рішення, дії чи бездіяльність уповноваженої посадової особи. В той час, як здійснення належного слідства це завдання кримінального провадження, визначене ст. 2 КПК України, виконання якого входить до обов`язків слідчого, тому додаткове покладення судом такого обов`язку на ту чи іншу посадову особу є надлишковим дублюванням вимог закону.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Скаргу представника потерпілого товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.ЕМ.Джі» адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Вітовського ВП Корабельного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки заступника слідчого відділу Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області від 12 лютого 2018 року про відмові в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 щодо повідомлення підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000284,
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1