Справа №579/1087/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/153/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 17 лютого 2015 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн.;

2) 21 грудня 2016 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ст. ст. 389 ч. 1; 71 ч. 1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу у сумі 1700 грн.,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кролевецького районного суду Сумської області, від 21 грудня 2016 року, більш суворим призначеним покаранням, ОСОБА_8 визначено до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 13520 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 703,68 грн.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 обвинувачений у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 за наступних обставин.

7 квітня 2016 року, близько 19 ї години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приїхав до «Гайового ставу», що знаходиться поряд з вулицею Приозерною в м. Кролевець, Сумської обл., де на галявині біля вказаного ставу помітив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які відпочивали та вживали спиртні напої, та залишився з ними.

У ході спілкування ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчинив сварку з ОСОБА_10 , під час якої, діючи з метою позбавлення життя ОСОБА_10 , заздалегідь приготувавши знаряддя вчинення злочину кухонний ніж, який перед цим взяв на місці відпочинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій посягання на життя іншої особи, усвідомлюючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 і, бажаючи їх настання, тобто, діючи із прямим умислом, наніс ОСОБА_10 численні удари руками та ногами по обличчю та тулубу, а також два удари ножем в грудну клітину потерпілого та у ліве передпліччя, після чого викинув ніж у водойму та покинув місце події.

Внаслідок дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани на передній поверхні грудної клітки, яка проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканини лівої легені з крововиливами в місцях ушкоджень, прилягаючі тканини та ліву плевральну порожнину, рани на внутрішній поверхні лівого передпліччя, саден, синців на обличчі та верхніх кінцівках.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючого колото різаного поранення грудної клітки, яка проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканини лівої легені з крововиливами в місцях ушкоджень, прилягаючі тканини та ліву плевральну порожнину, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 , так як є небезпечними для життя і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні, в якій він, не оскаржуючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненому та кваліфікації його дій, ставить питання про скасування вироку та постановлення нового вироку з призначенням ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що призначаючи відносно ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу ОСОБА_8 , зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за умисні злочини, вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

У ході апеляційного розгляду прокурор, у порядку ст. 403 КПК України, вніс доповнення до апеляційної скарги та, посилаючись на положення ст. 5 КК України та ст. 72 ч 5 КК України ( в редакції Закону України № 838 VIII, від 26 листопада 2015 року ), ставить питання про зарахування ОСОБА_8 у строк покарання строку його попереднього ув`язнення, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, з 7 квітня 2016 року по час винесення ухвали судом апеляційної інстанції, а не по 20 червня 2017 року як визначив суд.

Також на вирок суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_7 в якій ставиться питання про скасування вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що висновки суду щодо фактичних обставин справи не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнавав, назвав особу, яка вчинила злочин.

На думку захисника, суд першої інстанції надав невірну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження висновкам судово медичних експертиз № 30, від 2 червня 2016 року та № 52/2017, від 13 липня 2017 року, оскільки вони містять суперечливі висновки щодо механізму нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_10 .

Крім того, захисник зазначає, що висновок судово медичної експертизи № 52/2017, від 13 липня 2017 року, підтверджує показання ОСОБА_8 в частині встановлення механізму нанесення ножових поранень потерпілому, завданих іншою особою.

На вирок суду також надійшла апеляційна скарга і від обвинуваченого ОСОБА_8 у якій він, не погоджуючись з ухваленим відносно нього вироком, зазначає, що суд першої інстанції не належним чином дослідив висновки експертизи, не надав оцінки показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

ОСОБА_8 вказує, що суд прийняв до уваги не правдиві пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про обставини побиття потерпілого ОСОБА_10 , а також не прийняв до уваги висновок експерта про можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 саме ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги прокурора та заперечення проти апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про підтримку своїх апеляційних скарг та заперечення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, об`єктивно встановивши фактичні обставини події кримінального правопорушення, на законних підставах дійшов до висновків про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 та про необхідність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 115 ч. 1 КК України.

При цьому, суд обґрунтовано розцінив невизнання ОСОБА_8 вини у вчиненому як обраний ним спосіб захисту від його обвинувачення, оскільки такий спосіб захисту спростовано судом при аналізі досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, з показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були очевидцями події, судом було встановлено, що саме ОСОБА_8 наніс удар ножем ОСОБА_10 , внаслідок якого останній помер.

Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснювали суду, що 7 квітня 2016 року, вони, а саме, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , знаходячись біля водоймища «Гайовий став» у м. Кролевець, Сумської обл., разом з іншими особами розпивали спиртні напої. Під час цього до них підійшов ОСОБА_8 з яким у ОСОБА_10 виникла сварка з приводу приходу ОСОБА_8 до їх компанії. В ході сварки ОСОБА_8 , нанісши ОСОБА_10 удари, збив його з ніг та продовжив наносити удари ОСОБА_13

ОСОБА_11 у цей час підбіг до ОСОБА_8 та став відтягувати його від ОСОБА_10 і в цей час почув, як ОСОБА_10 став хрипіти.

ОСОБА_8 , перевіривши наявність пульсу у ОСОБА_10 , висловився, що той «готовий», а потім пішов до ставу, помив руки, взявши свій велосипед, став тікати, не реагуючи на вимогу ОСОБА_12 зупинитись, звертаючи увагу ОСОБА_8 на те, що він вбив ОСОБА_10 .

Вказані пояснення свідків суд обгрунтовано поклав в основу свого вироку про винуватість ОСОБА_8 у вбивстві ОСОБА_10 , оскільки ці докази знайшли своє підтвердження при дослідженні судом інших доказів, при цьому, у суду не було підстав для піддання сумніву у правдивості пояснень вказаних свідків з мотивів особистої зацікавленості вказаних свідків у розгляді справи й не було здобуто доказів про те, що вказані свідки мають намір обмовити ОСОБА_8 .

З протоколів огляду місця події, від 7 квітня 2016 року та від 8 квітня 2016 року, судом було встановлено ділянку місцевості на якій було виявлено труп ОСОБА_10 ( т. 1 а. п. 6 32).

З лікарського свідоцтва про смерть № 30, від 8 квітня 2016 року, судом було встановлено, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок колото - ріжучого поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені (т. 1 а. п. 129).

З висновку судово медичної експертизи № 30, від 2 червня 2016 року, судом було встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючого колото різаного поранення грудної клітки з ушкодженням лівої легені, з крововиливами в місцях ушкоджень, прилягаючі тканини, порожнину, яке привело до гострого малокрів`я внутрішніх органів, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, оскільки є небезпечними для життя і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (т. 1 а. п. 130 132).

З висновку медико криміналістичної експертизи № 235, від 6 травня 2016 року, судом було встановлено, що у потерпілого ОСОБА_10 виявлено колото різане ушкодження, яке виникло від колото ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу клинка ножа, могло бути спричинено клинком ножа, наданого на експертизу, або іншим, схожим з такими ж конструктивними особливостями (т. 1 а. п. 275 278).

З протоколу слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_12 , від 6 травня 2016 року, судом було встановлено, що він на місці події пояснив та показав, яким чином проходило побиття ОСОБА_10 ОСОБА_8 (т. 2 а. п. 1 5).

З протоколу слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 , від 6 травня 2016 року, судом було встановлено, що він на місці події пояснив та показав, яким чином проходило побиття ОСОБА_10 ОСОБА_8 , їх взаємне розташування, про поведінку ОСОБА_8 в ході вчинення злочину та після його вчинення, а також повідомив про те, як він відтягував ОСОБА_8 від ОСОБА_10 (т. 2 а. п. 9 13).

На думку колегії суддів вищенаведені докази давали суду підстави для висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному вбивстві ОСОБА_10 .

Колегією суддів було встановлено, що судом були перевірені пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що у ході його сварки з ОСОБА_10 у ході якої він наносив удари ОСОБА_10 руками та ногами, а удар ножем ОСОБА_10 наніс ОСОБА_11 з метою помсти за дії ОСОБА_10 по відношенню в минулому до іншої особи.

Так, судом було прийнято до уваги, що відповідно до висновку експерта № 52/2017, від 13 липня 2017 року, з урахуванням направлення раневого каналу, його розмірів, характеру вхідної рани, механізм спричинення проникаючого колото різаного поранення грудної клітки у потерпілого може відповідати механізму нанесення продемонстрованому ОСОБА_8 у ході слідчого експерименту відтворення події з його участю (т. 3 а. п 173 183).

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано не взяв до уваги вказаний доказ, як такий, що підтверджує пояснення ОСОБА_8 щодо того, що саме ОСОБА_11 наніс удар ножем потерпілому ОСОБА_10 , оскільки судом з пояснень свідка ОСОБА_12 було встановлено, що саме ОСОБА_8 бився з ОСОБА_10 після чого ОСОБА_10 став хрипіти і нього ним та ОСОБА_11 було виявлено поранення грудей.

При цьому свідок ОСОБА_12 вказував суду, що після того, як ОСОБА_8 перевірив наявність пульсу у ОСОБА_10 , визначивши тим самим, що ОСОБА_10 мертвий, пішов до ставу помив руки від крові та зник з місця події, а він ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виклакали до місця події працівників швидкої медичної допомоги та поліції.

У спростування пояснень ОСОБА_8 щодо його непричетності до вбивства ОСОБА_10 , а причетності саме ОСОБА_11 , суд обґрунтовано прийняв до уваги висновки судово медичних експертиз № 30А, 30В від 2 червня 2016 року та 8 червня 2016 року, з яких судом було встановлено, що механізм спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень може відповідати механізму їх заподіяння ОСОБА_8 , продемонстрованому ОСОБА_11 та ОСОБА_8 при проведенні слідчих експериментів 6 травня 2016 року та 4 червня 2016 року, відповідно (т. 1 а. п. 151 154,146 149).

У спростування вказаних пояснень ОСОБА_8 , суд обґрунтовано прийняв до уваги і висновок трасологічної експертизи № 778, від 24 травня 2016 року, з якого судом було встановлено, що слід низу підошви взуття, залишений на тілі потерпілого ОСОБА_10 , є однотипним з тим, що вилучено у ОСОБА_8 ( т. 1 а. п. 287 290).

Доводи апеляційних скарг сторони захисту з приводу неврахування судом показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , щодо непричетності ОСОБА_8 до вбивства ОСОБА_10 , не спростовують висновку суду щодо встановлення вини ОСОБА_8 у нанесенні ним удару ножем в область грудей ОСОБА_10 , оскільки, як уже зазначалося, з пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які узгоджуються між собою та з іншими доказами, судом було встановлено, що саме ОСОБА_8 у ході побиття ОСОБА_10 наніс йому удар у груди ножем, який у послідуючому викинув у водойму, а показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були очевидцями події, прямо не доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .

При цьому, колегія суддів враховує, що свідок ОСОБА_15 не допитувалась на досудовому слідстві, і її пояснення не відкривались стороні обвинувачення, як доказ. Про наявність такого свідка сторона захисту заявила у суді після того, як були допитані інші свідки.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин суд на законних підставах оцінив вказаний доказ, як недопустимий.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу не врахування судом суперечливих висновків судово медичних експертиз № 30, від 2 червня 2016 року, та № 52/2017, від 13 липня 2017 року, також не спростовують винуватість ОСОБА_8 , оскільки з цих висновків вбачається, що смерть потерпілого настала у зв`язку з ушкодженням у виді колото різаної рани нанесеної ножем і, в момент спричинення проникаючого колото різаного поранення грудної клітки потерпілого ОСОБА_13 , як потерпілий так і особа, яка наносила удар, могли знаходитись в положеннях зазначених у ході слідчого експерименту з участю, як свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , так і підозрюваного ОСОБА_8 ..

При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги й посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що висновок судово медичної експертизи № 52/2017, від 13 липня 2017 року, підтверджує правдивість показань обвинуваченого в частині нанесення ножових поранень потерпілому ОСОБА_11 , оскільки, як уже зазначалося, вказаний висновок експертизи допускає розташування потерпілого та особи, яка наносила удар в положеннях, зазначених, як свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , так і підозрюваним ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до п. 4 підсумку зазначеного у висновку судово-медичних експертиз № 52/2017, від 13 липня 2017 року, об`єктивних даних, які б дозволили встановити взаєморозташування нападника та потерпілого у комісії не має, а тому виходячи з інших матеріалів провадження, вказаний висновок не може беззаперечно доводити правдивість показань обвинуваченого в частині нанесення ножових поранень потерпілому.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та обвинуваченого.

Також колегія суддів вважає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_8 та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, обґрунтовано визначив вид та міру покарання, яке на думку колегії суддів, є справедливим, виходячи з ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та тяжкості суспільно небезпечних наслідків які настали від його вчинення.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 колегія суддів знаходить таким, що є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів доходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування вироку суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, в тому числі і з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.

У той же час, колегія суддів знаходить слушними апеляційні вимоги прокурора в частині зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк покарання, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 під час здійснення досудового та судового провадження був попередньо ув`язнений, починаючи з 7 квітня 2016 року.

Суд зараховуючи ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання за правилами ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.) та в чинній редакції, не в повній мірі врахував положення ст. 5 КК України, що регулюють зворотню дію закону про кримінальну відповідальність у часі у випадку пом`якшення та посилення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів виходячи з положень ст. 5 КК України, в чинній редакції та ст.72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.) вважає необхідним у відповідності з ст.ст. 409 ч. 1 п. 4; 413 ч. 1 п. 3 КПК України вирок суду змінити в частині зарахування ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення та зарахувати ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 7 квітня 2016 року по 12 січня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 413; 418; 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , змінити у частині зарахування ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення.

Засудженому ОСОБА_8 , на підставі ст. 5 КК України, ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.), зарахувати у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 7 квітня 2016 року по 12 січня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду на протязі 3 х місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_8 з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4