Номер провадження: 11-кп/785/686/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставкове, Березівського району, Одеської області, українця, громадянина України, що має неповну середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не має постійного місця мешкання на території м. Одеси, раніше неодноразово судимого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 20 березня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0002556, внесеному до ЄРДР 11.11.2016 року,

встановив:
Оскарженим вироком Малиновського районного суду м. Одеси, ОСОБА_8 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_8 частково приєднано не відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області, від 30.01.2014 року, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Під вартою утримується з 20.03.2017 року.

Відповідно до зазначеного вироку, 11 листопада 2016 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , проходячи повз шино монтажну майстерню, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 25, таємно викрав зі стенду три легкосплавних диска R15 та один легкосплавний диск R13, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2100 гривень.

На зазначений вирок, обвинуваченим ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги, в яких, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, та кваліфікації його дій, апелянти стверджують, що вирок суду першої інстанції необґрунтований через призначення обвинуваченому надмірно суворого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в апеляційних скаргах вказують на те, що при вирішенні питання щодо призначення покарання, суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують покарання та призначив максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи наведене, обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 просять змінити вирок в частині призначення покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 , більш м`яке покарання.

Заслухавши обвинуваченого і захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 , у повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому кримінальне провадження розглянуто без дослідження доказів на підставі ч.3 ст.249 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність доказів перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає такі доводи необгрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового розгляду будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, доводи захисника про відсутність доказів перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги.

Що стосується доводів апеляційних скарг відносно того, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 занадто суворе покарання, апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими, зважаючи на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, а також обставини, як обтяжуючі, так і пом`якшуючі покарання, в тому числі вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі.

Зокрема судом враховано щире каяття обвинуваченого, повне визнання своєї вини та відсутність матеріальної шкоди.

Крім того, суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , дав оцінку особистості обвинуваченого, а саме врахував те, що останній раніше судимий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисні злочини, на шлях виправлення не став, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного попереднім вироком.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції врахував всі передбачені законом обставини, і призначив ОСОБА_8 покарання, яке в повній мірі відповідає характеру вчиненого ним злочину і особі обвинуваченого.

В ході судового розгляду апеляційним судом встановлено, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосувавши до обвинуваченого положення ч.5 ст.72 КК України, а саме - зарахування в строк відбутого покарання часу попереднього ув`язнення у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Викладені обставини,згідно з положеннями ст.ст. 409, 413 КПК України, є підставою для зміни вироку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним змінити вирок суду першої інстанції, і зарахувати, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 20 березня 2017 року по день набрання вироком законної сили по 14 грудня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 349, 370, 372, 376, 404, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 20.03.2017 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 , як відбуте покарання, строк попереднього ув`язнення з 20.03.2017 року по день набрання вироком законної сили по 14.12.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2