Справа № 727/7669/17
Провадження № 1-кп/727/339/17
29 листопада 2017 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- обвинуваченого ОСОБА_5 і в його інтересах захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 12.07.2017року о 01:30 годин, перебуваючи поблизу магазину, що по вулиці Головній № 18 в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи те, що на нього ніхто не звертає увагу та здійснення ним протиправних дій, викрав із кармана куртки ОСОБА_7 мобільний телефон, марки «Мейзу МЗ Ноте», вартістю 3500 гривень, який належав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; після чого із викраденим пішов і розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3500 гривень.
Продовжуюючи свої злочинні дії, 15.08.2017 року, в період часу близько з 02:30 годин по 03:30 годин обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на літньому майданчику біля "Мінімаркету", розташованого по вул.. Головна, 18 в м. Чернівці, достовірно розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, повторно, відкрито, заволодів коштами потерпілого ОСОБА_9 в сумі 1000 гривень і після вчиненного з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ст. 186 ч. 2, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, надав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому; зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину і його перебування в ізоляції він переоцінив свої життєві цінності; просив його суворо не карати та просив суд визнати недоцільним дослідження доказів по спаві, так як повністю погоджується з пред`явленим йому обвинуваченням
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції та узгоджуються і з показами потерпілого ОСОБА_9 , наданими в засіданні, зокрема під присягою, останній надав показання про те, що 15.08.2017 року він біля 00 годині 30 хвилин вийшов зі своєї квартири та пішов в нічний магазин, що розташований по АДРЕСА_2 , за цигарками.
На літній площадці біля магазину побачив знайомого ОСОБА_10 , який пив пиво. Приєднавшись з останнім вирішити в магазину придбати спиртне і закуску та посидіти, поспілкуватися і десь приблизно через годину до них підійшов незнайомий їм хлопець представився ОСОБА_11 , в особі останнього в залі суду чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 і про щось запитав; між ними зав`язалася розмова і хлопець на ім.»я ОСОБА_12 випив трохи горілки, після чого він вирішив, що потрібно ще придбати спиртного і витягнув з кишені штанів всі гроші які в нього були та поклав на стіл; в цей час побачивши багато грошей обвинувачений несподіваного для нього, у його присутності швидко рукою схопив гроші та став тікати. Пояснив, що не одразу збагнув що сталося, хлопця не наздогнав, після чого, він викликав працівників поліції і згодом написав заяву про вчинення відносно нього злочину. В залі суду претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не висловив.
Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважав необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема щодо факту скоєння обвинуваченим даних кримінальних правопорушень та їх обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням документів, що характеризують його особу, дослідженням матеріалів справи, що мають значення для вирішення питань щодо речових доказів, судових витрат та запобіжних засобів, якщо такі малися у справі. При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу (зокрема-обвинувачений) правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Суд також вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні даних злочинів доведена у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно та ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень. Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , судом визнається щире каяття і сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; визнання вини у скоєному. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Суд, при призначенні покарання обвинуваченому, враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується негативно, враховує його спосіб життя (раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідності, офіційно не одружений, проживає в цивільному шлюбі, дитина неповнолітня ОСОБА_13 , 2010 року народження, що народилася в цивільному шлюбі і записана зі слів матері, перебуває на лікуванні у фтизіатричному відділені ОКСУ обласного дитячого протитуберкульозного санаторії «Садгора», з інфікованістю МБТ туб контакт біологічний батько, офіційно не працює, батьки є особами пенсійного віку, батько обвинуваченого інвалід) (т. 2 а.с. 61 85), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає неналежні соціальні зв`язки; знаходиться на обліку в лікаря нарколога, лікаря - психіатра; злочини вчинив в стані алкогольного сп`яніння; судом враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: їх відповідно кваліфікацію за ст. 12 КК України - кримінальні правопорушення (за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України) віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості і тяжкого злочину; особливості й обставини вчинення злочинів: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у межах санкції ст. 185 ч.2 та ст. 186 ч.2 КК України і на думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченим та не вбачає підстав для застосування вимог ст.. 69, 75, 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Дана норма закону також передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Речові докази у справі підлягають вирішенню в порядку вимог ст.. 100 КПК України.
Відповідно до ст.124 КПК України судові витрати відсутні; цивільні позови потерпілими не заявлено.
Захід забезпечення кримінального провадження, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 остаточно до відбування - покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років.
Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання - тобто з 16.08..2017 року.
Захід забезпечення кримінального провадження, застосований до ОСОБА_5 - тримання під вартою підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ за постановою слідчого від 15.08.2017 року, а саме Грошові кошти в сумі 750 гривень, номіналом : 1 купюра - 50 гривень із серійним номером РГ 8229964, 1 купюра - 200 гривень із серійним номером СБ 1397092, 1 купюра - 500 гривень із серійним номером СЖ 1972610, належні потерпілому ОСОБА_9 повернути останньому за належністю.
Речовий доказ за постановою слідчого від 15.08.2017 року, а саме дві пляшки з під пива «Десант» ємкістю по 0,5. л., що були вилучені під час ОМП 14.08.2017 року, за адресою вул. Головній, 18, в м. Чернівці знищити.
Речовий доказ за постановою слідчого від 27.07. 2017 року, а саме мобільний телефон марки «Мейзу МЗ Ноте», належний потерпілому ОСОБА_8 повернути останньому за належністю
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню, в порядку ч. 6, ч.7 ст. 376 КПК України, прокурору, засудженому, захиснику та потерпілим.

Суддя ОСОБА_1