ЄУН193/98/18
Провадження №1-кп/193/29/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
28 лютого 2018 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000232 від 08.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, військовозобов`язаний (на обліку в Софіївському РВК) не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта базова вища, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т АН О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 05 червня 2017 року близько 11:00 години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 маючи корисний, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, знаходячись на грунтовій дорозі поблизу вул. Садова в смт.Софіївка Софіївського району, Дніпропетровської області, де переконавшись у відсутності сторонніх осіб, та за тим, що їх дії носять таємний характер і за ними ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, побачили біля земельної ділянки 4 металеві борони легкі, однакового розміру, які складаються з п`яти рядів на кожному із яких по чотири довгих штирі, що згідно балансової книги, (інвентарний номер 10420233) належать державному професійно-технічному навчальному закладу «Софіївському професійному ліцею», вартість яких 1300 гривень за одну штуку та викрали дане майно.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , розпорядившись чужим майном на власний розсуд, із місця скоєння злочину зникли, спричинивши державному професійно-технічному навчальному закладу «Софіївському професійному ліцею» матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 126/18 від 19.01.2018, на загальну суму 3640 грн..

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 05 червня 2017 року близько 11:00 години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи корисний, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, знаходячись на грунтовій дорозі поблизу вул. Садова в смт.Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, де переконавшись у відсутності сторонніх осіб, та за тим, що їх дії носять таємний характер і за ними ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, побачили біля земельної ділянки 4 металеві борони легкі, однакового розміру, які складаються з п`яти рядів на кожному із яких по чотири довгих штирі, що згідно балансової книги (інвентарний номер 10420233) належать державному професійно-технічному навчальному закладу «Софіївському професійному ліцею», вартість яких 1300 гривень за одну штуку та викрали дане майно.

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , розпорядившись чужим майном на власний розсуд, із місця скоєння злочину зникли, спричинивши державному професійно-технічному навчальному закладу «Софіївському професійному ліцею» матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №126/18 від 19.01.2018, на загальну суму 3640 грн..

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Покази обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

Допитаний в ході судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_8 повідомила, що з 28.09.2015 року по теперішній час вона працює на посаді старшого майстра в Софіївському ПЛ. В її підпорядкуванні знаходяться ангар, в якому зберігається техніка та обладнання до неї, що перебуває на балансі професійного ліцею. Даний ангар розташований за адресою: АДРЕСА_3 . 08.06.2017 року, перебуваючи в складі комісії вона провела позаплановий огляд території та техніки навчального господарства, що розташований за вищевказаною адресою, внаслідок чого було виявлено відсутність чотирьох борін від зцепки С-13. Сторож, який чергував в ніч з 07.06.2017 року на 08.06.2017 року повідомив, що борони пропали ще на минулій зміні, коли був на зміні сторож ОСОБА_9 05.06.2017 року, сторожа намагались шукати борони самі не доводячи до відома вищому керівництву. Остання ревізія проводилася у січні 2017 року, всі борони були на місці, після чого вони звернулись із заявою до поліції.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, та матеріалів, які характеризують обвинувачених.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинувачених та потерпілого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб знайшла підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 слід визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючими покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає щире розкаяння в скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, є не судимим, має постійне зареєстроване місце проживання, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, військовозобов`язаний (на обліку в Софіївському РВК), є учасником АТО, за місцем проживання характеризується позитивно.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, суд дійшов висновку, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, визнання ним вини у повному обсязі, щире розкаяння у вчинені злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, дає підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням.

За таких обставин виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробовуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним злочинів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, яке просить задовольнити, оскільки брав участь у АТО, про що має посвідчення серія НОМЕР_1 .

Обговорюючи питання про застосування до обвинуваченого амністії суд враховує наступне.

Як передбачено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарання.

На підставі ст. 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав законної сили 6 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як передбачено ст. 10 України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, застосування амністії не допускається, якщо засуджений заперечує проти цього.

Як передбачено ст.13 Закону України «Про амністію в 2016 році», дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання ним законної сили включно.

Злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є умисним, відноситься згідно ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості, вчинений 05 червня 2017 року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є військовозобов`язаним, учасник АТО (на обліку у Софіївському РВК) (а.с. 93-94,96-97). Крім того, ОСОБА_4 не заперечує проти застосування амністії.

В судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які перешкоджають застосуванню амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 , тому суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого амністію, звільнивши його від призначеного покарання.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, є не судимим, має постійне зареєстроване місце проживання, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, суд дійшов висновку, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, визнання ним вини у повному обсязі, щире розкаяння у вчинені злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, відсутність судимості, дає підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням.

За таких обставин виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробовуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним злочинів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, тому суд не вирішує питання про їх долю.

Речові докази у кримінальному провадженні 04 металевих борон легких, однакового розміру, які складаються з п`яти рядів на кожному із яких знаходяться по чотири довгих штирі, що знаходиться на відповідальному зберіганні у представника ДПТНЗ Софіївського ПЛ ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 - залишити у володінні потерпілого.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі строком на 02 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 01 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за даним вироком на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі строком на 02 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 01 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази по справі 04 металевих борон легких, однакового розміру, які складаються з п`яти рядів на кожному із яких знаходяться по чотири довгих штирі, що знаходиться на відповідальному зберіганні у представника ДПТНЗ Софіївського ПЛ ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 - залишити у володінні потерпілого (а.с.36)

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Софіївського районного
суду Дніпропетровської області ОСОБА_1