УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/2381/17
Провадження №1-кп/348/115/18

13 березня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
неповнолітньої потерпілої: ОСОБА_5
законного представника
неповнолітньої потерпілої: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, за обвинувальним актом від 17.11.2017 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого водієм шкільного автобуса Пасічнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, раніше не судимого, громадянина України

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

04 квітня 2017 року біля о 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи шкільним автобусом марки «ЧАЗ А074» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався територією Пасічнянської ЗОШ, що в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Наближаючись до місця скупчення дітей водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, вимкнув двигун автобуса, проте продовжив рух накатом та маючи об`єктивну можливість виявити неповнолітнього пішохода ОСОБА_5 , яка стояла попереду разом із групою школярів, не вжив заходів до своєчасної зупинки керованого ним автобуса, внаслідок чого вчинив наїзд на неповнолітню потерпілу ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

-п.1.10 в частині визначення поняття «перешкода для руху» - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;

-п. 2.3. б)., згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

-п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 176 від 05.09.2017 р. отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої ноги, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, при обставинах викладених у обвинувальному акті визнав повністю, суду пояснив, що працює водієм шкільного автобуса Пасічнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 04.04.2017 року приблизно о 15 год. 30 хв. він, керуючи шкільним автобусом марки «ЧАЗ А074» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався територією Пасічнянської ЗОШ, що в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Наближаючись до місця скупчення дітей він вимкнув двигун автобуса та продовжив рух накатом. При цьому він не помітив неповнолітню ОСОБА_5 , яка стояла попереду разом із групою школярів, своєчасно не зупинив керований ним автобус, внаслідок чого вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 . В результаті наїзду потерпіла ОСОБА_5 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

У вчиненому розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні від обвинуваченого поступило клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки він повністю визнає свою вину у вчинення злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, і відшкодував збитки, завдані даним правопорушенням, про що подав письмову заяву.
Законний представник неповнолітньої потерпілої у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та закриття кримінального провадження. Зазначила, що претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має, шкоду їм відшкодовано.
Прокурор в судовому засіданні не заперечила про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України - у зв`язку із дійовим каяттям, так як він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину і відшкодував завдані потерпілим збитки.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тому вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 злочин є злочином невеликої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України .

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину у вчинені злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки під час досудового розслідування та в суді давав послідовні визнавальні показання, справа була розглянута в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, відшкодував завдані збитки, потерпілі зазначили, що не мають претензій майнового та морального характеру до нього, що останній відразу після вчиненого злочину просив вибачення у них, не уникав спілкування та відшкодував завдану шкоду.

Суд також враховує те, що він не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічній лікарні та характеризується по місцю проживання позитивно.

Таким чином суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, за обвинувальним актом від 17.11.2017 р.за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 45 КК України, ст.ст. п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 1 ст. 286, 288, п. 3 ч. 1 ст. 392, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, щодо обвинувачення ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.
Суддя ОСОБА_1