Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Справа № 711/9022/17

Провадження 1-в/711/826/17

27 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 , за участю:
секретар - ОСОБА_2 , прокурор - ОСОБА_3 , представник Черкаської ВК №62 - ОСОБА_4 , засуджений - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань, Черкаська області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
на теперішній час відбуває покарання у Черкаській виправній колонії №62 на виконання вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2015р., яким остаточно визначено до відбуття покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,
ВСТАНОВИВ:
18.10.2017р. до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить суд замінити невідбуту частину його покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Засуджений в судовому засідання підтримав своє клопотання та просив його задовольнити. В обґрунтування своїх вимог пояснив, що його не задовольняють умови відбування покарання, бо вони є несправедливими, оскільки його праця та вчинки не заохочуються належним чином з боку адміністрації колонії. Натомість члени його сім`ї потребують його допомоги, яку він зможе надавати лише за умови пом`якшення призначеного йому покарання.
Представник Черкаської ВК-62 в судовому засіданні надав характеристику на засудженого та зазначив, що засуджений не став на шлях виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на наявні в матеріалах особової справи дані, які свідчать про те, що засуджений не став на шлях виправлення.
Дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, враховуючи думку засудженого, представника ЧВК-62, прокурора, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
27.07.2011р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.
28.11.2014р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням попереднього вироку від 27.07.2011р. остаточно визначено до відбуття покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
10.07.2015р. той же суд ухвали вирок, яким визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.198 КК України та призначив покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням попереднього вироку від 28.11.2014р. остаточно визначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбуття покарання рахувати з 12.11.2014р.. Вирок набрав законної сили 27.08.2015р.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області ві26.07.2016р. у строк відбуття покарання зарахований період попереднього ув`язнення з 12.11.2014р. по 16.05.2015р. та з 02.06.2015р. по 27.08.2015р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже початок строку відбування покарання 12.11.2014р., кінець - 14.03.2021р..
Згідно матеріалів особової справи засуджений відбував покарання в різних виправних установах. Так під час утримання в СІЗО м. Черкаси порушень режиму утримання не допускав, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. В Черкаській ВК №62 відбуває покарання з 16.05.2015р., де до вересня 2016р. характеризувався позитивно, оскільки порушень не допускав та стягнень не мав. З травня 2015р. був працевлаштований робітником їдальні установи, до праці ставився задовільно. За підсумками праці отримав 2 заохочення. В вересні 2016р. був переведений до дільниці соціальної реабілітації де характеризувався негативно, оскільки за час відбуття покарання в дільниці допустив 3 порушення режиму відбування покарання, за що отримав 3 стягнення, які на даний час погашено. У зв`язку із цим, в грудні 2016р. був повернутий до дільниці ресоціалізації. Перебуває на профілактичному обліку установи, як особа, схильна до вживання та розповсюдження наркотичних речовин та їх прекурсорів.
З грудня 2016р. працевлаштований на деревообробній дільниці виробництва установи. За підсумками роботи має одне заохочення. У 2016р. закінчив Черкаський навчальний центр при установі, де здобув спеціальність «Кухар».
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України ОСОБА_5 засуджений, зокрема, за вчинення умисних тяжких злочинів і на момент розгляду клопотання відбув більше половини покарання призначеного судом, а тому до нього можуть бути застосовані положення ст.82 КК України.
28.08.2017р. комісією Черкаської ВК №62 відмовлено у внесенні подання до суду про застосування до засудженого ст. 82 КК України, як порушнику режиму відбування покарання.
Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002р. за №2, головною умовою при прийнятті рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених (ст.9 КВК України), але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.
В судовому засіданні встановлено, що засуджений дотримується правил поведінки, але потребує контролю з боку персоналу.
При цьому варто звернути увагу, що з 19.09.2016р. засуджений був переведений до дільниці соціальної реабілітації, що свідчить про його позитивну поведінку та застосування до нього заохочувальних заходів виховного впливу. Проте зазначені заходи не мали належного результату і протягом нетривалого часу після цього він допустив три порушення, що в подальшому обумовило повернення його до дільниці ресоціалізації на підставі постанови начальника Черкаської ВК №62 від 06.12.2016р..
Отже лише протягом останніх десяти місяців засуджений не має ніяких стягнень, а навпаки отримав заохочення 10.07.2017р. за дотримання правил поведінки та трудового розпорядку. Натомість враховуючи характеристику особи засудженого, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, наявність соціальних зв`язків особливості характеру та ставлення до умов та правил відбування покарання, підходячи в комплексі до характеризуючих даних його особи до і після засудження, з урахуванням поведінки засудженого під час відбування покарання, яка свідчить про нестабільність позитивних змін у його свідомості, вважаю, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому його клопотання про заміну покарання на більш м`яке не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.82 Кримінального кодексу України, ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Роз`яснити засудженому, що у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошений 30 жовтня 2017р..

Суддя: ОСОБА_1