Дата документу Справа № 334/3205/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/3205/17к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1461/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) 14 вересня 1989 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
2) 27 грудня 1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі;
3) 26 серпня 1997 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 14., ч.3 ст. 141, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі;
4) 14 липня 2005 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.309, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
5) 27 жовтня 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;
6) 10 січня 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік 6 місяців;
7) 18 березня 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
8) 4 червня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч .2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 301, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 20 жовтня 2016 року по відбуттю покарання,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та засуджений:

-за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні ряду злочинів проти власності, вчинених за наступних обставин.
4 травня 2017 року, приблизно о 3 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля ТЦ «Афіна», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. № 8-Б, шляхом ривка тросу відкривши капот автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , таємно, повторно викрав акумулятор, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 700 гривень.
4 травня 2017 року, близько 12 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину «Будівельник», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 2, таємно, повторно викрав з полиці магазину дві рулетки у резиновому корпусі чорно-жовтого кольору, вартістю 155,83 грн. за одиницю без урахування ПДВ, на загальну суму 311,66 грн., які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11
4 травня 2017 року, близько 13 годині 48 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська, 20-Б, таємно, повторно викрав з полиці супермаркету конструктор «Lego», вартістю 223 гривні 20 копійок без урахування ПДВ, чим спричинив ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на суму 223 гривні 20 копійок.
11 травня 2017 року, близько 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус-48», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, 39, що належить ТОВ «Омега», таємно, повторно викрав балик, вартістю 198,99 грн. без урахування ПДВ.
17 травня 2017, близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Траш № 12», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, 14, намагався таємно, повторно викрасти дві пляшки коньяку на загальну суму 183,84 грн. без урахування ПДВ, однак свій злочину до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охороною супермаркету.
19 травня 2017 року, близько о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кафе «Гараж», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 2-Б, таємно, повторно викрав жіночу сумку, що належить ОСОБА_12 , яка не представляє для неї матеріальної цінності, а також майно потерпілої на суму 700 грн., яке знаходилося у сумці.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та звільнення від покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом недостатньо врахована особа обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимим, після звільнення від з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, ніде не працює, характеризується посередньо, раніше до нього вже застосовувалися положення ст. 75 КК України, але він під час випробування вчиняв нові корисливі злочини. Також прокурор посилається на негативну характеристику, надану ОСОБА_7 начальником Софіївської виправної колонії УДПтС в Запорізькій області. На підставі чого вважає, що суд безпідставно застосував ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вирок суду просив скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з реальним відбуванням, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки все викрадене він повернув, заслухавши захисника обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що у суду були підстави для застосування ст. 75 КК України, обвинувачений не перебував під вартою, щиро покаявся, спряв розкриттю злочину, шкоду заподіяв в незначному розмірі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання з випробуванням, яке є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд послався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, послався на те, що ОСОБА_7 посередньо характеризується за останнім місцем відбування покарання, неодноразово судимий та офіційно не працює.
Проте суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, а також неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі в останній раз 20 жовтня 2016 року по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, та починаючи з 4 травня 2017 року знов вчинив ряд аналогічних злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 апеляційний суд враховує обставини, які впливають на призначення покарання: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, як обставини, що пом`якшують покарання і вважає, що підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що покарання у вигляді 2 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а остаточне покарання за сукупністю злочинів, призначене на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань - у вигляді 3 років позбавлення волі, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, буде достатнім та необхідним для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині застосування у відношенні ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні, оскільки вирок апеляційного суду у відповідності до ч. 4 ст. 532 КПК України набирає законної сили з моменту його проголошення.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого ОСОБА_7 .
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4