Справа № 520/9226/15-к
Провадження № 1-кп/520/446/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2017 року Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі об`єднані матеріали кримінальних проваджень, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002485 від 25.05.2015 року, за № 0003135 від 25.06.2015 року відносно:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.03.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 186 ч.1 КК України до 3 х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч. 4 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 скоїли кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, в невстановлений час та у невстановленому місці обвинувачений ОСОБА_15 , вступив у попередню змову з обвинуваченим ОСОБА_14 з метою заволодіння чужого майна.

25.05.2015 року, реалізуючи свій злочинний намір, о 07.45 годині, обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходячись біля будинку №5-Б по вул. Огородній в м. Одесі, маючи при собі канцелярський ніж, діючи спільно, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_13 згідно відведеної ролі, підійшов до потерпілого і наніс один удар ножем в область обличчя, який останній сприйняв як реальну загрозу життю і своєму здоров`ю, спричинивши пошкодження у вигляді різаної рани лівої виличної області та синця зазначеної локалізації, яка після загоєння не зникне і суттєво не змінить своїх властивостей, тобто є незгладимим рубцем, що є тілесним пошкодженням у вигляді різаної рани лівої скулової області і крововиливом вказаної локалізації, що не було небезпечним для життя, викликало розлад здоров`я строком на 6 днів, але не більш трьох тижнів (21 день) і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.3 и 4,6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» (1995 р), відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В цей час обвинувачений ОСОБА_14 , підійшовши зі спини до потерпілого ОСОБА_12 , шляхом ривку намагався заволодіти майном останнього, а саме: чоловічою барсеткою вартістю 2 000 грн., в якій знаходились 6 000 грн. та 400 доларів США, що станом на 25.05.2015 року за курсом НБУ становить 8292 грн., тобто всього на загальну суму 16 292 грн. Під час зазначених дій потерпілий ОСОБА_12 намагався вчинити опір, а саме: побачивши на землі автомобільну покришку, піднявши її, та утримуючи при собі барсетку, став відмахуватись від нападників, але в цей час обвинувачені ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , побачивши громадян, які стали підходити до місця скоєння кримінального правопорушення, втекли та неподалік від зазначеного місця, приблизно на відстані 200-300 метрів на вул. Баштанній в м. Одесі ОСОБА_13 був затриманий свідком ОСОБА_16 , а також за участю самого потерпілого, які по ходу руху його наздогнали. Після чого на місце події були викликані працівники міліції.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України не визнав та пояснив наступне: 25.05.2015 року він з невідомого йому місця проживання їхав на роботу через вул. Огородню, в м. Одесі бо йому необхідно було забрати інструменти у інших працівників, які невідомо де працювали. Коли він йшов по вулиці його збило з ніг авто « Шкода», переїхавши йому ногу. З авто вийшли два чоловіки, яких він раніше не знав, у одного з них було розбите обличчя, вони його штовхали. Через деякий час під`їхала міліція, одягнула на нього кайдани та відвезла його до райвідділку, де близько 20.00 години його почали допитувати. На потерпілого ОСОБА_12 не нападав, ніяких грошей в нього не викрадав, фізичного насилля до нього не вчиняв. Потерпілий ОСОБА_12 вказав на нього, як на особу, яка здійснила напад через те, що він, потерпілий ОСОБА_12 , був в стані афекту. Проте він не заперечував, що на досудовому слідстві потерпілий в присутності понятих впевнено його впізнав як особу, яка вчинила на нього напад. Не заперечував, що також на досудовому слідстві називав прізвище обвинуваченого ОСОБА_14 , як особу, яка разом з ним вчинила розбійний напад, проте зазначив, що свідчення він давав під примусом та катуванням, але про катування повідомив суду перед початком судових дебатів.

Також, він зазначив, що з обвинуваченим ОСОБА_14 вони знайомі з малку, разом працювали на будівництві, а про участь в розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_12 працівники міліції дізнались від його невстановленої співмешканки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України не визнав та пояснив, що він ніяких злочинів не вчиняв, є законослухняною особою, а потерпілий його оговорює з невідомих підстав. Також обвинувачений ОСОБА_14 неодноразово в ході судового розгляду підкреслив, що зазначені дії кваліфіковані не вірно.

Захисники обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_17 підтримали позиції своїх підзахисних обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стосовно того, що вони не вчиняли інкриміновані їм злочини та просили винести виправдальний вирок.

Версію обвинувачених про їх невинуватість суд вважає неспроможною, такою, що суперечить матеріалам провадження, і вона спростовується свідченнями потерпілого і свідків та письмовими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, якими підтверджується факт вчинення обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 інкримінованого їм кримінального правопорушення, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив суду, що 25.05.2015 року він вийшов з дому в 07.45 та йшов по вул. Огородній в м. Одесі на зустріч водію, свідку ОСОБА_16 , який запізнювався. Тоді він побачив обвинувачених, які йшли за ним. Обвинувачений ОСОБА_13 підійшов до нього та наніс йому удар ножем в обличчя біля ока, а обвинувачений ОСОБА_14 став видирати в нього з рук барсетку. Дії нападників були узгоджені та сплановані. Він, потерпілий, почав кричати та спричинив активний супротив нападникам, взяв скат від автомобілю, який був поруч та став їм відбиватися від них та кричати. На крик вийшли люди та підїхав водій. Він з водієм сіли в автомобіль та поїхали за обвинуваченими, які побігли в різні стороні, наздогнали обвинуваченого ОСОБА_13 та затримали. Після цього викликали міліцію. Коли приїхала міліція, стали з`ясовувати, хто був з ОСОБА_13 в момент нападу, на що останній сказав, що з ним був обвинувачений ОСОБА_14 . Йому, потерпілому, викликали швидку допомогу, яка надала йому поміч та госпіталізувала у медичний заклад, де була зроблена операція. Після того як він вилікувався, у нього відірвався тромб і йому зробили ще одну операцію. Шрам на обличчі в нього залишився, бентежить його та нагадує про напад. Він підтверджує, що обвинувачені це ті люди, які на нього напали, бо він обох роздивився дуже добре. В момент нападу, у нього була барсетка, в якій знаходились документи, 400 доларів США та 6 000 гривень, обвинувачені в ході нападу намагались її забрати, але він їм не дав цього зробити, бо чинив супротив. Після зазначеної події, він півтора місяця не міг працювати, лікувався. Слідчим було проведено огляд місця події та знайдено ніж, з яким на нього напали. Цивільний позов не заявляє. У питанні про призначенні покарання обвинуваченим покладає на розсуд суду.

-показами свідка ОСОБА_16 , який пояснив суду, що він працював водієм в «Агросервіс». Кожного дня він забирав директора ОСОБА_12 з АДРЕСА_3 , де останній мешкав. 25.05.2015 року він їхав за ОСОБА_12 , але затримався на 5 10 хв., і ОСОБА_12 вийшов йому на зустріч. Коли він під`їжджав, то побачив двох чоловіків, які бігли. Коли він під`їхав до ОСОБА_12 , то побачив, що у того було закровавлене обличчя та одяг. ОСОБА_12 йому сказав, що у нього намагалися вирвати барсетку, після чого сів до автомобілю і вони стали наздоганяти нападників. Під час слідування нападників він бачив, як один з них викинув канцелярський ніж. Коли вони наздогнали одного з нападників, це був обвинувачений ОСОБА_13 , він його штовхнув дверцятами автомобіля, той впав, а потім за допомогою рукопашних прийомів затримав. Обвинувачений ОСОБА_13 був затриманий на відстані до п`ятисот метрів від місця злочину, він був у спортивному костюмі та кепці, темного кольору. Потім приїхала міліція та затримала ОСОБА_13 , приїхав слідчий та швидка допомога. Він показав співробітнику міліції де ОСОБА_13 викинув ніж, це було на відстані 10 метрів від місця затримання обвинуваченого ОСОБА_13 . Співробітник міліції забрав ніж у пакет. Він впізнає та наполягає на тому, що саме ОСОБА_13 вчинив напад 25.05.2015 року;

-показами свідка ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що вона є сусідкою потерпілого ОСОБА_12 , який мешкає по сусідству . За потерпілим ОСОБА_12 кожного разу приїжджав водій на автомобілі. Так в травні 2015 року вранці, вона їздила на залізничний вокзал, після повернення до дому, до неї прийшов дільничний і попросив переглянути відеозапис з камер відео нагляду, які влаштовані на її будинку на вулиці, їх чотири, обладнання в неї сертифіковане. При перегляді відеозапису вона бачила, як двоє хлопців бігли з кінця провулку в спортивних костюмах в сторону вул. Баштаної в м. Одесі. Спочатку ОСОБА_12 йшов в сторону провулку, двоє хлопців пробігли повз ОСОБА_12 3-4 метри, потім хтось його вдарив, він закрив обличчя руками, була кров, другий хлопець намагався вирвати в нього барсетку. Обличчя нападників вона не бачила, вони були у спортивних костюмах. Відеозапис пишеться та зберігається протягом місяця, слідчий у неї не просив відеозапис з камер. Процесуального документу на підставі якого вони продивлялися запис з камери відео нагляду слідчий не надавав, і вона не підписувала після огляду ніяких документів,

Крім показів потерпілого та свідків у суді, вина обвинувачених підтверджується дослідженими у суді письмовими доказами по зазначеному кримінальному провадженню: - витягом ЄРДР № 0002485 від 25.05.2015 року;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2015 року від ОСОБА_12 з проханням прийняти заходи до невстановлених осіб, які у відрізок часу з 07:45 години до 07:55 години напали на нього з канцелярським ножем, нанесли тілесні ушкодження та намагалися вирвати барсетку на вулиці Огородній у м. Одесі;

- протоколом огляду місця події від 25.05.2015 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості, розташованої біля будинку №5 по вул. Баштанна в м. Одесі та у траві виявлено ніж канцелярський з полімерною рукояткою червоного кольору ;

- висновком експерта № 1187 від 17.06.2015 р., з якого вбачається, що у ОСОБА_12 були наявними тілесні пошкодження у вигляді різаної рани лівої скулової області та крововилива вказаної локалізації. Вказані пошкодження спричинені дією гострого ріжучого предмету, яким міг бути будівницький (канцелярський) ніж, наявність крововилива в області різаної рани свідчать про одночасну ударну дію тупого, твердого предмета, яким міг бути сжата в кулак кисть руки чоловіка, утримуюча ніж. Тілесні пошкодження у гр. ОСОБА_12 сталися незадовго до надходження до лікарського закладу, і таким чином, могло бути причинено 25.05.2015 року.

Тілесні пошкодження у вигляді різаної рани лівої скулової області і крововиливу вказаної локалізації не були небезпечні для життя, викликали розлад здоров`я строком на 6 днів, але не більш трьох тижнів (21 день) і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.3 и 4,6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» (1995 р), відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після загоєння різаної рани на обличчі ОСОБА_12 сформувався рубець. Зазначений рубець значних розмірів, виражений , помітний, і сам по собі (зі спливанням часу, чи під впливом не хірургічних методів лікування) не зникне і суттєво не змінить своїх властивостей, тобто є незгладимим. Якщо слідством та судом буде визнано, що вказаний рубець спотворює обличчя, то наявні у ОСОБА_12 тілесні пошкодження, згідно п.2.1.8 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» має бути віднесено до категорії тяжких тілесних пошкоджень за критерієм непоправного спотворення обличчя.

В час спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_12 був звернений передньою поверхнею свого тіла по відношенню до напрямку дії травмуючої сили.

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 травня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_13 було затримано 25 травня 2015 року о 08:00 годині;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 липня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_14 було затримано 12 липня 2015 року о 01:30 годині;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.05.2015 року, з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 у присутності понятих, впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка нанесла йому тілесні пошкодження та намагалася забрати у нього барсетку;

-диском DVD, на якому міститься відеозапис пред`явлення особи для впізнання від 25.05.2015 року;

-висновком експерта №95 від 24.06.2015 року з фототаблицею, з якої вбачається, що ніж, вилучений в ході огляду місця події 25.05.2015 року по вулиці Баштанній в м. Одесі являє собою канцелярський ніж, виготовлений заводським способом і до категорії холодної зброї не відноситься. Канцелярський ніж вилучений в ході огляду місця події 25.05.2015 року по вул. Баштанній в м. Одеса до холодної зброї не відноситься;

-протоколом огляду предмету від 01.06.2015 року, з якого вбачається, що у присутності двох понятих було оглянуто канцелярський ніж зі сталевим багатосекційним лезом та з системою блокування леза в поліетиленовому пакеті, який було вилучено в ході огляду місця події по вул. Баштанної в м. Одесі; мобільний телефон «Nokia» моделі 6131, картка мобільного оператора «МТС», флеш накопичувач «Transister» 1 GB;

-постановою про визнання речових доказів та їх передачу на зберігання від 25.06.2015 року, з якого вбачається, що канцелярський ніж, який було вилучено в ході огляду місця події від 25.05.2015 року; мобільний телефон «Nokia»моделі 6131 в корпусі золотистого кольору, вилучений у ОСОБА_13 протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні № 0002485 та здані у камеру зберігання речових доказів при Київському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, а мобільний телефон відданий за належністю;

-квитанцією № 000335 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, згідно якої було передано на зберігання канцелярський ніж в поліетиленовому пакеті;

Суд не приймає доводи захисників та обвинувачених про непричетність обвинувачених до інкримінованого їм злочину, що ОСОБА_13 на досудовому слідстві примусили дати зізнавальні свідчення, шляхом фізичного впливу та тиску. Суд розцінює таку заяву ОСОБА_13 , як його позицію у справі, яка спрямована на те, щоб уникнути кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин та спростовується всіма наведеними вище доказами. Саме безпосередньо після затримання обвинуваченого ОСОБА_13 він в присутності потерпілого назвав свого співучасника по нападу на потерпілого - обвинуваченого ОСОБА_14 , а не іншу особу та розповів подробиці їх спільного нападу на потерпілого, які в повній мірі узгоджуються зі всіма іншими доказами. Потерпілий впевнено впізнав обох нападників обвинувачених по справі, і підстав оговорювати останніх в нього не було, бо він вважає себе самодостатньою людиною, в якої немає сенсу їх оговорювати.
Крім того, відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, поняття знівечення обличчя не є медичним. Наведене кореспондується із роз`ясненнями, наданими Верховним Судом України, у п. 27 зазначеної Постанови, Пленум Верховного Суду України у п.27 постанови №2 від 7 лютого 2003 року „ Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" зазначив про те, що визначення наявності ознак, зокрема, знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експерти. Водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.

Отже, поняття знівечення обличчя - не медичне поняття, тому право кваліфікувати ушкодження обличчя як знівечення належить до компетенції суду, та воно визначається стосовно будь-якої потерпілої особи, виходячи з естетичної оцінки нормального вигляду обличчя.

Поряд з цим сама по собі непоправність рубця на обличчі потерпілого, яка без хірургічного втручання не зникне, може свідчити про кваліфікацію дій обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України, позаяк умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя при одночасній наявності двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання.

Отже, знівечення обличчя має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду.

Суд, встановив при ретельному огляді зовнішнього вигляду потерпілого, що рубець на обличчі є одного кольору з обличчям, який вже з невеликої відстані непомітний. При цьому обличчя потерпілого є симетричним і воно не має неприємного жахливого вигляду, не властивого нормальному людському обличчю.

Тому, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, на момент розгляду справи, виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, суд приходить до переконання, що хоча тілесні ушкодження спричиненні потерпілому на обличчі є непоправними, але вони не характерні для знівечення обличчя.

З огляду на конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , слід перекваліфікувати на ч.2 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій), вчинений за попередньою змовою группою осіб.

Таким чином, керуючись ч.3 ст.337 КК України, відповідно до якої суд, з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 у вчиненні ними злочину, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_13 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який характеризується посередньо, не працює, не усвідомив суспільної небезпеки свого діяння та у скоєному не розкаявся, раніше судимий, вчинив тяжкий злочин у період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, передбачене санкцією інкримінованої йому статті, яке на думку суду буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який не працює, не вчиться, характеризується посередньо,скоїв тяжке кримінальне правопорушення, не усвідомив суспільної небезпеки свого діяння та у скоєному не розкаявся, що говорить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, передбачене санкцією інкримінованої йому статті, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі заявлявся.

Відповідно до ст. 124 ч. 2 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів -

ЗАСУДИЛА:

Визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2014 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, і остаточно до відбування ОСОБА_13 визначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

-строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту фактичного затримання з 25 травня 2015 року;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 2015 року), зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_13 строк його попереднього ув`язнення - з моменту затримання, а саме: з 25.05.2015 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 залишити без змін.
Визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з моменту фактичного затримання з 12 липня 2015 року;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 2015 року), зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_14 строк його попереднього ув`язнення - з моменту затримання, а саме з 12.07.2015 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судові витрати на користь держави за проведення трасологічної експертизи № 93 від 15.06.2015 року у розмірі 613 ( шістсот тринадцять ) грн. 80 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судові витрати на користь держави за проведення трасологічної експертизи № 95 від 24.06.2015 року у розмірі 306 ( триста шість ) грн. 90 коп.

Речовий доказ - ніж знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3