Провадження №1-кп/761/1484/2017
В И Р О К
іменем України
08 листопада 2017 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0006729 від 06 червня 2017 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове Закарпатської області, громадянина України,без освіти, одруженого,інваліда 3 групи з дитинства,не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, при наступних обставинах:

Так, 6 червня 2017 року,приблизно о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,перебуваючи біля будинку №21 по вул. Прорізна в м. Києві ,помітили громадянку Данії ОСОБА_6 ,у якої через плече висіла сумка коричневого кольору. Вважаючи що в сумці можуть знаходитися цінні речі та гроші у ОСОБА_4 та особи,матеріали відносно якої виділені в окреме провадження ,виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ,з метою незаконного збагачення.

Після чого, ОСОБА_4 та особа,матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,розробили злочинний план,згідно якого ОСОБА_4 повинен був непомітно для потерпілої ОСОБА_6 підійти ззаду та витягти з її сумки цінні речі,після чого відразу передати викрадене особі,матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,яка повинна була знаходитись поруч та в подальшому зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 ,діючи спільно із особою,матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,підійшли до ОСОБА_6 ,яка не звертала уваги на свою сумку,після чого ОСОБА_4 6 червня 2017 року,приблизно о 16 годині 55 хвилин,перебуваючи біля будинку №21 по вул. Прорізна в м.Києві непомітно для ОСОБА_6 та оточуючих громадян,своєю правою рукою проник до сумки потерпілої ,яка висіла у неї через плече,звідки таємно викрав її гаманець марки «Louis Vuitton» , вартістю 260 гривень,у якому знаходились :дипломатична картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ,яка матеріальної вартості для потерпілої не представляє ;посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 .яке матеріальної вартості для потерпілої не представляє ; дисконтну картку ТРЦ «Мегамаркет Батерфляй», яка матеріальної вартості для потерпілої не представляє ;дисконтну картку супермаркету «Сільпо», яка матеріальної вартості для потерпілої не представляє ; дисконтну картку № НОМЕР_2 Київського жіночого клубу «Люди допомагають людям «IWCK»,яка матеріальної вартості для потерпілої не представляє ; медичну страховку «Cigna» на ім`я ОСОБА_6 ,яка матеріальної вартості для потерпілої не представляє; дві особисті фотографії потерпілої ОСОБА_6 ,які матеріальної вартості для потерпілої не представляють ; два товарних чека,які матеріальної вартості для потерпілої не представляють ; грошові кошти в сумі 1137 гривень,а всього на загальну суму 1397 гривень 00 коп. ,який відразу передав особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , яка знаходилась поруч .

В подальшому,з метою розподілу викраденого майна особа,матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли ,маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд,завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1397 гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що 6 червня 2017 року,близько 16 годин,він разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 знаходились на вул. Прорізній в м.Києві , де біля одного з будинків помітили жінку,у який через плече висіла сумка . Домовившись між собою,він та ОСОБА_7 вирішили таємно викрасти гроші,інші речі,які могли були у сумці жінки,для чого він підійшов ззаду до жінки та витягнув непомітно з її сумки гаманець,який відразу передав ОСОБА_8 ,яка знаходилась поряд. Після чого ОСОБА_7 разом з викраденим гаманцем стала тікати. Проте,неподалік міста вчинення злочину його та ОСОБА_7 затримали ,а викрадений гаманець з речами вилучили та в подальшому повернули потерпілій. Перелік та вартість викраденого не оспорює. В скоєному щиросердно кається.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 3 групи з дитинства безстроково.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.

Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від призначеного покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи з дитинства,безстроково.

Відповідно до п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України,які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої,другої чи третьої групи.

Стаття 10 вищевказаного Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах,а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого,їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» ,установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є інвалідом 3 групи з дитинства,з 15 травня 2007 року безстроково,що підтверджується Посвідченням серії НОМЕР_3 ,виданого 3 жовтня 2007 року Береговським МУПСЗН Закарпатської області .

Враховуючи, що ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є інвалідом 3 групи з дитинства , вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», є раніше не судимим, суд вважає за необхідне на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України: гаманець марки «Louis Vuitton»,дипломатичну картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ;посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ; дисконтну картку ТРЦ «Мегамаркет Батерфляй» ;дисконтну картку супермаркету «Сільпо» ; дисконтну картку № НОМЕР_2 Київського жіночого клубу «Люди допомагають людям «IWCK»; медичну страховку «Cigna» на ім`я ОСОБА_6 ; дві фотографії ; два товарних чека; грошові кошти в сумі 1137 гривень, які знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , слід залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком -1 (один) рік, поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речові докази : гаманець марки «Louis Vuitton»,дипломатичну картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ;посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ; дисконтну картку ТРЦ «Мегамаркет Батерфляй» ;дисконтну картку супермаркету «Сільпо» ; дисконтну картку № НОМЕР_2 Київського жіночого клубу «Люди допомагають людям «IWCK»; медичну страховку «Cigna» на ім`я ОСОБА_6 ; дві фотографії ; два товарних чека; грошові кошти в сумі 1137 гривень, які знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскарж ений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1