Справа № 359/8783/17
Провадження №1-в/359/648/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році",

в с т а н о в и в:
06.11.2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посилаючись на те, що останній не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році». Також зазначив про можливість розгляду справи без фіксації технічними засобами, про що надав відповідну заяву.

Представник БВК № 119 в судове засідання не з`явилася. Надала письмову заяву, в якій заперечувала проти задоволення клопотання засудженого. Зазначила про можливість розгляду справи без фіксації технічними засобами.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом сповіщення БВК №119. З цього приводу, засуджений подав особисто заяву про застосування до нього амністії.

Суд, зважаючи на те, що ініціатором клопотання про застосування амністії являється сам засуджений, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки згідно Закону, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із особової справи, ОСОБА_4 засуджено вироком Баришівського районного суду Київської області від 19.08.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 30.03.2015 року, та ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно вироку Баришівського районного суду Київської області від 30.03.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовим строком 1 рік.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 19.08.2015 року набрав законної сили 19.09.2015 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. "в" ст. 9 ЗУ "Про амністію у 2016 році" амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 233-757/0/4-14 від 26 травня 2014 року, формулювання "знову вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочин", з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка звільнена судом від відбування покарання з випробуванням, має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких.

Таким чином, амністія не може бути застосована до осіб, які звільненні судом від відбування покарання з випробуванням за умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин, і які протягом визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з випробуванням за умисний тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України), і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього амністії.

Зважаючи на вищевикладені обставини, керуючись Законом України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ та Законом України "Про застосування амністії в Україні" від 01 жовтня 1996 року №392/96-ВР суд, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році" - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1