йСправа № 304/1168/17 Провадження № 1-кс/304/451/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Баришівка Київської області, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженої, вчителя Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, українку, громадянку України, раніше не судиму,
про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :

слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу директора Білоцерківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 78-к від 10 квітня 2001 року, обіймає адміністративну посаду заступника директора з навчально-виховної роботи, та відповідає, зокрема, за організацію літнього відпочинку школярів. Так, у період з 29 червня по 23 серпня 2017 року перебуваючи у щорічній основній відпустці, вирішила організувати поїздку учнів школи на відпочинок до с.Лумшори Перечинського району Закарпатської області, а саме на базу відпочинку «Полонина ДБК-3», що в с. Лумшори, вул. Лісова, 4 Перечинського району. З цією метою, попередньо домовившись у телефонному режимі з директором вказаної бази відпочинку ОСОБА_7 про можливі дати поселення та оплату, 13 липня 2017 року зібрала батьківські збори, на яких повідомила про можливу дату виїзду та ціну поїздки, і після згоди батьків зібрала грошові кошти та оригінали свідоцтв про народження дітей. У подальшому ОСОБА_4 склала від імені директора школи ОСОБА_8 список дітей у кількості 27 учнів та двох супроводжуючих, зазначивши себе керівником групи, який скріпила печаткою школи «Для довідок». 19 липня 2017 року ОСОБА_4 разом з двома колегами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , супроводжуючи 27 неповнолітніх дітей, мешканців м. Біла Церква до с.Лумшори Перечинського району на відпочинок, приїхали до м. Ужгорода. Того ж дня на базі відпочинку ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» (б/в «Полонина ДБК-3») між нею та директором бази ОСОБА_7 було укладено договір № 5 про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період, після чого ним було проведено інструктаж, про що вони розписувалися у журналі, повідомлено про режим роботи бази, а також усно обговорили заходи по організації відпочинку дітей на два дні вперед на 19 та 20 липня. Так, 20 липня 2017 року близько 10.00 год. вони провівши разом з інструктором ОСОБА_11 усний інструктаж з дітьми, направилися до приватної садиби з чанами та басейном. Однак, ОСОБА_4 не виконала професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх, внаслідок недбалого ставлення до них, що спричинило смерть малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, усвідомлюючи підвищену небезпеку купання у басейні не пристосованому для дітей, свідомо припускаючи наслідки такого купання, ОСОБА_4 , у порушення вимог Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах та навчальних закладах, затвердженого наказом Міносвіти і науки України № 563 від 01 серпня 2001 року, не забезпечила безпеку учнів під час проведення позашкільного заходу, під час якого настала смерть дитини. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 286 від 20 липня 2017 року, смерть ОСОБА_12 настала від механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів рідиною. Дану подію 20 липня 2017 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, після чого перекваліфіковано на ч. 2 ст. 137 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , якій 14 листопада 2017 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 137 КК України. Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме показами потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , показами неповнолітніх свідків учнів Білоцерківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №22, протоколом огляду місця події від 20 липня 2017 року, висновком судово-медичного експерта № 286 від 20 липня 2017 року, копією договору № 5 «Про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період» від 19 липня 2017 року, копією посадової інструкції заступника директора з навчально-виховної роботи Білоцерківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 22 Білоцерківської міської ради Київської області, копією посадової інструкції учителя Білоцерківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 22 Білоцерківської міської ради Київської області, а також іншими доказами. Враховуючи вищенаведене, а також те, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила злочин середньої тяжкості та усвідомлюючи неминучість покарання може незаконно впливати на свідків, які являються учнями школи, вмовлянням чи іншим моральним впливом може схиляти таких до дачі завідомо неправдивих показів, а також з урахуванням того, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає на території Київської області і з метою ухилення від відповідальності та затягування досудового розслідування може ігнорувати виклики слідчого, прокурора чи суду, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Підозрювана ОСОБА_4 разом зі своїм захисником ОСОБА_5 попри відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проти задоволення клопотання та застосування відносно підозрюваної найменш обтяжливого запобіжного заходу не заперечили.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Разом з цим, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2017 року слідчими СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284, що стверджується витягом з даного кримінального провадження від 14 листопада 2017 року.

Також встановлено, що 14 листопада 2017 року у порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, про що свідчать її визнавальні показання та інші докази, зібрані органом досудового слідства та надані слідчому судді.

Отже, слідчий суддя, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке може бути застосовано до ОСОБА_4 у разі визнання її винною у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також з урахуванням того, що підозрювана зареєстрована та проживає на території Київської області і з метою ухилення від відповідальності та затягування досудового розслідування може ігнорувати виклики слідчого, прокурора чи суду, приходить до висновку, що з огляду на положення ст. ст. 177, 178, 179, 194 КПК України до неї слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді особистого зобов`язання та покласти обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 194 цього Кодексу строком до 20 січня 2018 року (включно).

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176-179, 194 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Баришівка Київської області, мешканки АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 20 січня 2018 року (включно).

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , слідчого судді, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 .

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладеного обов`язку, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1