АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2017 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових рішень №0002120 від 04 липня 2017 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця м. Чернівці, проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
КП №11-кп/794/428/17 р. Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1
На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього судом обов`язки, визначені п. 2 4 ст. 76 КК України, зокрема: - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації Центрального західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, періодично з`являтися на реєстрацію до вказаного органу та повідомляти дану установу про зміну свого місця свого проживання і місця роботи (у разі працевлаштування).
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено обрану міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вирішено долю речового доказу.
Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 01 липня 2017року, близько 04 год. 30 хв., знаходячись за адресою - м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, біля будинку № 5, що поблизу Чернівецького обласного центру естетичного виховання "Юність Буковини", достовірно розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів жіночою сумкою, належної потерпілій ОСОБА_9 та реалізовуючи свій злочинний умисел, дістав з вказаної сумки мобільний телефоном марки "Самсунг Гелексі J 5" ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 4 999 грн., на якому була встановлене додаткове програмне забезпечення, вартістю 99 грн., який знаходився в силіконовому чохлі, вартістю 100 грн., із сім-карткою оператора "МТС" НОМЕР_3 , вартістю 50 грн., на рахунку якої було 43 грн., із флеш-карткою на 8Гб, вартістю 159 грн. та привласнив вказані речі, а сумку викинув, після чого, з місця вчинення злочину втік. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5 450 гривень.
На вказаний вирок суду заступником прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дії ОСОБА_6 , просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину середньої тяжкості, судимість у визначеному законом порядку не знята та не погашена.
Не взято до уваги те, що на день вчинення злочину та судового розгляду, ОСОБА_6 ніде не працює та перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2016 року.
При призначенні покарання ОСОБА_6 просив застосувати ст. 69 КК України та врахувати, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, завдану шкоду відшкодував.
Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.
Апеляційним судом встановлено, що 01 липня 2017 року, близько 04 год. 30 хв., перебуваючи за адресою - м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, біля будинку № 5, що поблизу Чернівецького обласного центру естетичного виховання "Юність Буковини", достовірно розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів жіночою сумкою, належної потерпілій ОСОБА_9 та реалізовуючи свій злочинний умисел, дістав з вказаної сумки мобільний телефоном марки "Самсунг Гелексі J 5" ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 4 999 грн., на якому була встановлене додаткове програмне забезпечення, вартістю 99 грн., який знаходився в силіконовому чохлі, вартістю 100 грн., із сім-карткою оператора "МТС" НОМЕР_3 , вартістю 50 грн., на рахунку якої було 43 грн., із флеш-карткою на 8Гб, вартістю 159 грн. та привласнив вказані речі, а сумку викинув, після чого, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5 450 гривень.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які дають можливість суду зробити висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.
Розглядаючи питання про призначене покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону районний суд, при винесенні вироку, не дотримався та безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, виходячи з наступного.
Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Відповідно до класифікації злочинів, яку визначає ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
При визначенні ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, районним судом не вірно визначено, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, оскільки вказаний злочин належить до тяжких злочинів.
Таким чином, при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, районним судом в повній мірі не враховано тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпеку.
Крім того в достатній мірі не враховано особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину середньої тяжкості, судимість у визначеному законом порядку не знята та не погашена, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2016 року.
З огляду на наведене, погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, особу винного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в частині призначення покарання ОСОБА_6 .
Апеляційний суд, призначаючи покарання обвинуваченому виходить з вимог ст. 65 КК України, згідно вимог якої враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів визнає щире каяття, повне визнання своєї вини обвинуваченим та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди,наявність хронічного захворювання, а саме гепатиту С.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи вище викладене та всі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає за можливе, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, і призначити покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період не знятої і не погашеної судимості, офіційно не працює, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2016 року, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин, вирок районного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного йому покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2017 року, у кримінальному провадженні №0002120, відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Взяти засудженого ОСОБА_6 під варту із зали суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з 08 грудня 2017 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим-у той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді: /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_1 (посада) (підпис) (ПІБ)

08.12.2017 року

(дата засвідчення) копії