печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність старшого слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , яку підтримав під час її розгляду. Так, ОСОБА_3 та його адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили визнати неправомірною бездіяльність старшого слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 щодо не вручення ОСОБА_3 , пам`ятки про його процесуальні права та обов`язки як потерпілого у кримінальному провадженні №0002187; зобов`язати старшого слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 вручити ОСОБА_3 , пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки як потерпілого у кримінальному провадженні №0002187.

Обґрунтовуючи скаргу заявник та його адвокати вказували наступне. 27.06.2017 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Генерального прокурора України із заявою про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Національного антикорупційного бюро України. У зв`язку із чим, відомості викладені у його заяві були внесені службовими особами Генеральної прокуратури України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002187. Слідчим, який проводить досудове розслідування вказаного кримінального провадження є старший слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 . В заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зазначив про наступне. Національним антикорупційним бюро України 28.11.2017 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 368, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 369-2, ч.2 ст. 369-2, ч.2 ст.240 ККУ начебто на підставі відомостей, отриманих під час проведення оперативно-розшукових заходів. 13.07.2017 року в рамках вказаного кримінального провадження заявнику було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.368. ч. 2 ст. 28. ч. 2 ст. 369-2 КК України.

При цьому заявник вважає, що в діях службових осіб НАБУ вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 370 ККУ - провокація підкупу, тобто дії службової особи з підбурення особи на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції, обіцянки чи одержання такої вигоди, щоб потім викрити того, хто пропонував, обіцяв, надав неправомірну вигоду або прийняв пропозицію, обіцянку чи одержав таку вигоду.

У зв`язку із цим, очевидним фактом є те, що інформація наведена у різних статтях засобах масововї інформації щодо начебто «блискуче проведеної операції з викриття злочинної групи осіб», до якої начебто входив і заявник, як народний депутат України, беспосередньо завдає йому значної моральної шкода, яка проявляється у вигляді душевних хвилювань та емоційного дискомфорту через необгрунтоване переслідування у кримінальному провадженні та практично визнання мене злочинцем без жодного вироку суду, який набрав законної сили, поганої репутації, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження спілкування зі своїми знайомими, друзями, виборцями, які втратили довіру до мене.

Більш того, він та його сім`я зазнали значної матеріальної шкоди, у зв`язку із внесенням за нього застави у розмірі 7000000 грн., яка неправомірно була застосована ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва 18 липня 2017 року на підставі необгрунтованого клопотання керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , погоджене начальником другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .

Таким чином, з огляду на вказані обставини, спіробітниками НАБУ, відносно яких Генеральної прокуратурою України внесені відомості до ЄРДР за №0002187 та проводиться досудове розслідування, заявнику була завдана значна майнова та моральна шкода.

25.07.2017 року заявник подав слідчому заяву про залучення до кримінального провадження №0002187 як потерпілого, яка була зареєстрована за №9. Однак, прав та обов`язків потерпілого заявнику роз`яснено не було.

Відтак, відповідна бездіяльність слідчого підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам, викладеним у розділі 1.3 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, згідно з якими:

"У контексті наведеного слід зазначити, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення".

Разом з тим, з цього приводу склалася відповідна судова практика, яка знайшла своє відображення в численних судових рішеннях ( для прикладу - ухвала слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2015 року по справі №206/3878/15-к).

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги вказуючи на те, що відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0002187 були внесені в тому числі від Комітету з питань регламенту та організації роботи ВР України. У зверненні йшла мова про провокацію підкупу відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . У зв`язку з чим слідчий прийняв рішення у формі постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення заявника, його адвокатів, слідчого, вивчивши надані ними документи, слід дійти наступного переконання.

Встановлено, що за заявою ОСОБА_3 від 26 червня 2017 року на підставі судового рішення від 01 серпня 2017 було внесено відомості до ЄРДР щодо вчинення детективами НАБУ провокації підкупу під час розслідування кримінального провадження.

Вирішуючи скаргу слід зазначити наступне.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч5 ст.55 КПК України.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В даному випадку слід врахувати те, що до органу досудовго розслідування звернулась особа яка вказує на те, що відносно неї було вчинено крмиінальне правопорушення.

Отже не вирішення питання про участь заявника у кримінальному провадженні як потерпілої особи, є порушенням положень ст. 55 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 60, 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
зобов`язати старшого слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 у відповідності до положень ст. 55 КПК України вирішити питання участі ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002187 як потерпілої особи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1