Провадження № 1-в/317/262/2017
Справа № 317/2081/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

представників адміністрації ОСОБА_5

ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Сібірцево Чернігівського району Приморського краю Російської Федерації, особи без громадянства, освіта середня, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.12.2014 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

засудженого 29.09.2015 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, мотивоване тим, що йому необґрунтовано відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України у зв`язку з відсутністю паспорту, а також складена негативна характеристика з якою він не згоден, оскільки з часу прибуття до колонії він працює.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав клопотання, зазначив, що на дільниці КДіР він слідкує за порядком, допомагає представникам адміністрації. Приймав участь у ремонтних роботах відділення у березні 2017 року. У роботі самодіяльних організацій участі не бере, участі у програмах диференційованого виховного впливу, у виховних заходах, які проводяться в установі не приймає. У 2017 році закінчив 9 клас.

У судовому засіданні 15.08.2017 р. представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_7 дійсно порушень не допускає, є днювальним відділення. Натомість він у повній мірі не став на шлях виправлення, не має паспорту, не має громадянства. Засуджений не приймає участі в самодіяльних організаціях, доручену роботу виконує посередньо, на зауваження реагує посередньо. Формально приймає участь у програмі «Фізкультура і спорт», але фактично її не відвідує. Знає, що можна працювати у промисловій зоні, але такого бажання не висловлював.

Аналогічну точку зору висловив у судовому засідання 13.09.2017 р. представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_4 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_7 , представників адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_7 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. заступника начальника колонії із соціально-виховної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.08.2015 року. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 29.11.2015 р. відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№ 99), порушення установленого порядку відбування покарання не допускає. Три рази заохочувався правами начальника відділення СПС та 1 раз заохочувався правами начальника установи. У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє, на виробництві установи не працевлаштований, але добровільно безоплатно виконує обов`язки днювального відділення КДіР, до праці ставиться посередньо. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі. На профілактично-виховні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Вимог санітарії та гігієни дотримується, охайний. Відповідно до статті 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Відповідно до статті 126 КВК Україні прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Відповідно до статті 127 КВК України не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи. До складу самодіяльних секцій не входить. Відповідно до статті 110 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Провину в скоєному злочині визнає, але робить це з метою отримання поблажливості.

В даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, неможливо.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 має чотири заохочення, стягнень не має.

Водночас суд не може не врахувати, що у матеріалах особової справи міститься постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 06.04.2017 р., за змістом якої засуджений самовільно відчинив дільницю КДіР та вийшов, чим порушив розділ ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань. Хоча згідно даної постанови з засудженим лише проведено профілактичну бесіду, тобто не застосовано дисциплінарне стягнення, проте зафіксовані даною постановою обставини суд враховує як поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання.

Крім того, засуджений не приймає участі у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій, на заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить, до праці ставиться посередньо, на виробництві установи не працевлаштований та не виявляв такого наміру.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_7 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом усього часу відбування покарання не є стабільно позитивною та активною.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1