АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1941/17 Справа № 209/1457/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000078 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Верхівцеве Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди з обвинуваченого у розмірі 7 000 гривень, не зазначив у мотивувальній частині вироку підстави та мотиви прийнятого рішення про часткове відшкодування шкоди у розмірі 5 000 гривень, вказав тільки про часткове відшкодування обвинуваченим ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 2 000 гривень.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки з покладанням обов`язків, стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у 5 000 гривень; також вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
За обставин, викладених у вироку, 19 грудня 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись у своєї знайомої ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_3 , де цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, впевнившись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, викрав золоту каблучку із камінцями, 585 проби, чистою вагою у 1, 85 грамів, вартістю 1 819 гривень 60 копійок.

Після чого, ОСОБА_8 направився у бік ломбарду «Імперіал» по пр. Свободи,55 у м.Кам`янське Дніпропетровської області, та заклав каблучку у ломбарді, розпорядившись викраденим майном, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоди на вищевказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, потерпілу та обвинуваченого, які не мали заперечень, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо прийняття судом не мотивованого ріщення в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абзацу 7 п. 2 ч. 3 та абзацу 6 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.

Тобто відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , не вказав, якими нормами матеріального права він керувався при ухваленні рішення про стягнення шкоди, мотивів та обґрунтування прийнятого рішення, всебічно не з`ясував усіх обставин при вирішенні цивільного позову, а саме: з чого складається заподіяна шкода в розмірі 7 000 гривень, якими доказами підтверджується, у зв`язку з чим суд стягнув 5 000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, які докази підтверджують такі висновки суду, не вказав розрахунку сум, що підлягають стягненню, тим самим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які ведуть до скасування вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілої з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, відповідно до яких колегія суддів дійшла висновку щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , в порядку цивільного судочинства, оскільки колегія суддів позбавлена в цій частині постановити кінцеве рішення, так як будь-яких клопотань з приводу вирішення цивільного позову судом апеляційної інстанції учасники провадження відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України не заявляли.

При новому судовому розгляді суду належить розглянути цивільний позов потерпілої відповідно до вимог чинного законодавства, постановивши законне та мотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4