№ провадження 1-кс/495/3955/2017
Ухвала
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
12 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :
12.12.2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 09.12.2017 до чергової частини Білгород-Дністровського ВП надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що в період часу з 13 годин 00 хвилин невстановлена особа проникла в будинок АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала грошові кошти, котрі належали гр. ОСОБА_4 в сумі 3800 грн.

За даним фактом 09.12.2017 відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В ході першочергових слідчих дій проведено огляд будинку АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та зафіксовано відомості, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, про що складено відповідний протокол огляду місця події, а саме: фрагментарний слід низу підошви взуття зафіксовані за допомогою фотоапаратом марки «Саnon» , про що складено відповідний протокол огляду місця події.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяви, згідно яких просять суд розглянути клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню №0004177 від 09.12.2017 року на підставі наданих до клопотання копій матеріалів за відсутністю прокурора та слідчого, клопотання підтримують у повному обсязі та просять суд його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 09.12.2017 року Білгород-Дністровським ВП було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004177 за ознаками ч.3 ст.185 України.

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вищезазначені вилучені предмети було визнано речовими доказами.

Слідчий стверджує, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанні відповідно ст.ст.84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч.2 ст.131 КПК України одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до положень ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення ч.1 ст.100 КПК України передбачають, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме:фрагментарний слід низу підошви взуття, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, з матеріалів клопотання не вбачається достатньо підстав вважати, що майно, яке слідчий просить арештувати, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а сам факт винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом, не може бути єдиною та виключною підставою вважати протилежне.
Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись 98, 131, 132, 167, 170, 171 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1