Справа № 755/4738/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0001475 від 03 лютого 2017 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_6 03.02.2017 року близько 04:00 перебували біля будинку № 6 що по пр. П. Тичини у м. Києві, де з тильної сторони вказаного будинку побачили вхід до підсобного приміщення (мусорозбірнику), двері якого були не зачинені. В цей час у них виник умисел увійти до вказаного приміщення, та викрасти звідти будь-яке цінне майно, з метою його подальшої реалізації. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 домовилися про спільні дії, направленні на вчинення зазначеної крадіжки, вступивши при цьому у злочинну змову.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 шляхом вільного доступу увійшли до підсобного приміщення (мусорозбірнику), розташованого у будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 таємно, з корисливих мотивів викрали газонокосарку марки «Клевер», вартістю 5750 грн. 00 коп., тачку будівельну двоколісну, вартістю 900 грн. 00 коп., металеву каністру об`ємом 20 л., вартістю 250 грн., ящик зі слюсарним інструментом, вартістю 1000 грн., точильно-шліфувальний станок вартістю 400 грн. 00 коп., 2 (дві) лопати для прибирання снігу, вартістю 50 грн. 00 коп. кожна, металеві дитячі санки, вартістю 170 грн. 00 коп., ножовку ручну по дереву вартістю 100 грн. 00 коп., візок металевий для господарських потреб (Кравчучка) вартістю 120 грн. 00 коп., сталевий лом вартістю 130 грн. 00 коп., бідон господарчий алюмінієвий об`ємом 40 л. вартістю 400 грн. 00 коп., що належать двірнику ЖЕД № 407, ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 9320 грн. 00 коп.

Після вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину, після чого викраденим розпорядились на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.
Показання обвинувачених є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинувачених, наявність та/або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого і державного обвинувача.
Так, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, в силу ст.. 89 КК України, має загальну середню освіту, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставинною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.
ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, в силу ст.. 89 КК України, має загальну середню освіту, характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Обставинною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд, також приймаючи до уваги особи обвинувачених (кожного окремо), відсутність тяжких наслідків від вчиненого, конкретні обставини справи, приходить до висновку, що виправлення вважає за доцільне призначити їм покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, враховуючи визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , беручи до уваги особу обвинувачених, конкретні обставини справи, думку публічного обвинувача, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.
В судових дебатах, прокурор просив застосувати до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки вони підпадають під дію ст. 1 цього Закону, так як мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судових дебатах також клопотав про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст. 1 цього Закону, так як має неповнолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, а кримінальні правопорушення, які ним скоєно, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судових дебатах також клопотав про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст. 1 цього Закону, так як має трьох неповнолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав, а кримінальні правопорушення, які ним скоєно, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості.
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Форма та зміст цивільного позову, який було подано потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_7 не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки потерпілим не було відокремлено суму завданої матеріальної шкоди від моральної шкоди, суд самостійно позбавлений можливості відокремити вимоги цивільного позивача, тому позов слід залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Речовий доказ - бідон господарчий алюмінієвий з металевими рейками, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 , залишити у його володінні.
Речовий доказ візок металевий для господарських потреб, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 , залишити у його володінні.
Речовий доказ тачка будівельна двоколісна та газонокосарка марки «Клевер», які передані під зберігальну розписку ОСОБА_7 , залишити у його володінні.
Речовий доказ дві лопати для прибирання снігу, металеві дитячі санки, сталевий лом, ножовка ручна по дереву, які передані під зберігальну розписку ОСОБА_7 , залишити у його володінні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: