Справа № 548/1682/17
Провадження №1-кп/548/176/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Худоліївка Семенівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працює фуражиром в СТОВ «Мусіївське», інвалідності не має, військовозобов`язаного, не судимого,
відносно якого обвинувальний акт за ст. 185 ч. 1 КК України, а також угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 надійшли до суду, -
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 перебуваючи в с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області скоїв кримінальне правопорушення при слідуючих обставинах.
Так, ОСОБА_4 , 13.10.2017 року близько 13:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись біля магазину «Мрія», який знаходиться за адресою: с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області вул. Молодіжна, 50 та реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на викрадення чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_5 велосипед марки «Україна», вартістю згідно висновку експерта № 1909/1 від 19.10.2017 року - 449,84 грн, який стояв біля стіни магазину «Мрія».
На викраденому велосипеді ОСОБА_4 поїхав у своїх справах та в подальшому залишив його зберігати у власному домогосподарстві за місцем проживання АДРЕСА_1 , тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 449,84 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.
Під час досудового розслідування 14.11.2017 року між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Угода містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а також повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. В цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення, потерпілий та обвинувачений згодні затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілий та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст.185 КК України і відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим затвердити угоду про примирення від 14.11.2017 року, укладену між потерпілимОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши останньому міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, ст. 374 та ст. 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 14.11.2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Відповідно до ст.100 КПК України речові докази по даному кримінальному провадженню велосипед марки «Україна», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 ,- передати йому у власність анулювавши схоронну розписку.
У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.
Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок суду набирає законної сили після 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Хорольський районний суд обвинуваченим з підстав, передбачених п.1, ч.4, ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Головуючий: