Справа № 1/0312/296/11 Провадження № 1-в/165/26/18 q НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську подання Іваничівського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2011 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді три роки позбавлення волі з іспитовим строком два роки,

встановив:

07 лютого 2018 року до суду надійшло подання Іваничівського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 .

Подання обгрунтоване тим, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2011 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді три роки позбавлення волі. Цим вироком засуджений на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст.76 КК України обов`язки. За час перебування на обліку засужений ОСОБА_4 не ухилявся від встановлених судом обов`язків відбування покарання, однак 15 листопада 2012 року в Нововолинський МВ КВІ надійшла постанова Нововолинського міського суду Волинської області від 06 листопада 2012 року, якою на останнього за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Попередження останньому не виносилося, оскільки 29 жовтня 2012 року він відбував покарання в Городоцькому виправному центрі №131 за вироком Апеляційного суду Волинської області від 05 червня 2012 року, яким змінено вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 21 березня 2012 року в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_4 покарання за ст.69, ч.3 ст.185 КК України у виді три роки обмеження волі. Вирок Нововолинського міського суду від 27 грудня 2011 року виконувався самостійно. Іспитовий строк закінчився 27 грудня 2013 року, однак матеріали про звільнення останнього від відбування покарання до суду не направлялися у зв`язку з наявною у відділі пробації інформацією, що стосовно ОСОБА_4 24 вересня 2012 року та 02 жовтня 2012 року було порушено кримінальні справи за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України, які об`єднані в одне провадження, яке було зупинене на підставі п.2 ст.206 КПК України (в редакції 1960 р.) У відповідності до ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказує, що обвинувальний вирок суду відносно ОСОБА_4 не постановлено, тому у зв`язку із закінченням іспитового строку 27 грудня 2013 року, просить вирішити питання про звільнення останнього від покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2011 року.

У судове засідання представник відділу з питань пробації не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

Засуджений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 подання підтримали, просили його задоволити. ОСОБА_4 зазначив, що йому нічого не відомо про кримінальні провадження відкриті відносно нього. Після відбуття покарання у виді обмеження волі він тривалий час лікувався і жодних злочинів не вчиняв. Захисник наголосив, що ОСОБА_4 категорично заперечує свою причетність до вчинення злочинів, підозру у вчиненні яких йому не вручено і на даний час обвинувальний вирок судом також не постановлено. Посилаючись на призумпцію невинуватості та вимоги ч.1 ст.78 КК України, просив звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2011 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституцї України, ч.2 ст.2 КК України, ч.1 ст.17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
У рішенні ЄСПЛ від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначено, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади, думки, що особа, яка обвинувачується у кримінальному злочині, є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному поряду. Аналогічна позиція викладена в рішенні у справі «Шагін проти України», «Грабчук проти України».
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, думку прокурора, яка заперечила щодо звільнення ОСОБА_4 від покарання, обгрунтовуючи тим, що внесено відомості до ЄРДР 05 березня 2018 року за №0000271 за фактом вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення майна, належного ОСОБА_6 , дослідивши матеріали подання, особову справу №07/12, приймаючи до уваги, що іспитовий строк встановлений засудженому ОСОБА_4 вироком Нововолинського міського суду від 27 гудня 2011 року закінчився 27 грудня 2013 року, інший обвинувальний вирок відносно ОСОБА_4 судом на даний час не був постановлений і оскільки у судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_4 виконував обов`язки покладені на нього вироком суду від 27 грудня 2011 року, а підставою для відмови у задоволенні подання про звільнення його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку може бути лише констатація судом вчинення останнім нового злочину, тобто постановлення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що подання відділу з питань пробації підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, на підставі ст.78 КК України, суд,
ухвалив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області суду від 27 грудня 2011 року у виді позбавлення волі строком три роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1