Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1/13-к Головуючий у 1-й інст. Васильчук О.В.
Категорія ст. 183, 194 КПК Доповідач Шенін П. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі

головуючого судді Шеніна П.О.,

суддів Мельничук Н.М., Крижанівського В.В.

секретаря: Ковальчука В.А.

з участю прокурора Пилипчук Г.В.

адвоката ОСОБА_1

підозрюваного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ст. прокурора прокуратури Баранівського р-ну на ухвалу слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 06 січня 2013 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого опалювачем приміщення Довбиської селищної ради, несудимого, -

було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В с т а н о в и л а:

Згідно ухвали слідчого судді, ОСОБА_2 незаконно, у невстановлених слідством осіб протягом 2012 року придбав, переробляв та зберігав з метою збуту особливо небезпечні наркотичні засоби, які були виявлені 02.11.2012 року під час проведення обшуку у його господарстві в смт. Довбиш по вул. Кірова, 23-а, а саме: подрібнену рослинну суміш зеленого кольору в марлевих згортках, обмотаних нитками червоного кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину відповідно становить 65, 121г., 28,736 г., і 0,547 г.; пресовану дрібно-подрібнену речовину рослинного походження темно-зелено коричневого кольору, 9 брикетів різної величини та 11 грудочок з ознаками спеціальної обробки рослинної суміші, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - смолою канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину відповідно становить 13,791 г., 14,538 г., 10,4889 г., 18,961г. та 0,670 г.; подрібнену рослинну речовину зеленого кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого у висушеному стані становить 74,161 г.

Правову кваліфікацію кримінального правопорушення надано за ч.2 ст. 307 КК України та його внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2013 року. 04.01.2013 року ОСОБА_2 був затриманий в порядку ст. 208 ч.1 п.2 КПК України, а 05.01.2013 року його повідомили про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Суд умотивував своє рішення про відмову у взятті ОСОБА_2 під варту тим, що крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, що підтверджується протоколом обшуку, інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не надано. Також, ОСОБА_2 є громадянином України, має постійне місце проживання та сімю, за місцем проживання характеризується позитивно.

В апеляційній скарзі прокурор, що приймав участь в суді 1-ої інстанції, просить ухвалу слідчого судді у звязку із невідповідністю висновків суду обставинам кримінального провадження - скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, є матеріали оперативно-технічних заходів, а саме роздруківки телефонних розмов та оптичний диск із записами вказаних розмов, що потребує проведення ряду слідчих дій.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, повязані з незаконним обігом наркотичних засобів, є те, що він до затримання ніде не працював, проживав за рахунок коштів, отриманих злочинним шляхом, також - кількість упакування, розфасовка наркотичних засобів, що він мав певне коло постійних покупців та поставщиків наркотичних засобів, вчинив також інші епізоди кримінальних правопорушень, що підтверджується витягом з ЄРДР, матеріалами ОРС.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, може уникнути досудового розслідування та суду, є те, що його місце проживання та реєстрації /с. Курне Червоноармійського р-ну/ не співпадають, а також за отриманою в ході оперативно-розшукових заходів, підозрюваний має намір залишити місце проживання. Окрім того, суд не вказав строк, на який поклав на ОСОБА_2 обовязок прибувати за вимогою до слідчого.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, пояснення підозрюваного ОСОБА_2 та його адвоката, які заперечили проти апеляції, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою - суду не було надано доказів про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження, на думку суду 1-ої інстанції, можливо було обрати ОСОБА_2 іншу міру запобіжного заходу, а саме особисте зобов'язання, яке може забезпечити виконання процесуальних рішень, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання в Баранівському р-ні. Крім того, він підозрюється у вчиненні ненасильницького кримінального правопорушення.

Доводи апеляції про незаконність ухвали слідчого судді про не обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є необгрунтованими. Предметом дослідження суду 1-ої інстанції при розгляді вказаного клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон повязує можливість обрання запобіжного заходу /статті 177, 178, 183, 194 КПК України/.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 дійсно підозрюється у вчиненні правопорушення, що відноситься до тяжких. Однак суд 1-ої інстанції детально проаналізував у своїй ухвалі відсутність ризиків щодо не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і достатньо обгрунтував своє рішення про обрання йому іншого, викладеного у цьому рішенні, запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання.

Доводи апеляційної скарги про можливість знищення підозрюваним речових доказів /посівів, тощо/, а також впливу на свідків /покупців наркотичних засобів/, його реєстрація місця проживання в іншому районі, який межує з Баранівським - не є безумовною причиною для скасування судового рішення. Перши два доводи апеляції по суті є припущенням. Та обставина, що під час обшуку дружина ОСОБА_2 намагалась знищити речові докази, не може бути сама по собі підставою для його арешту, оскільки ці докази були вилучені працівниками міліції.

Керуючись статтями 404, 405 і 422 КПК України, колегія суддів палати у кримінальних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, що приймав участь в суді 1-ої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 06.01.2013 року щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: