УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
На підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу про тимчасовий доступ 19.10.2017 року слідчим було вилучено полімерний прозорий файл з парою рукавичок чорного кольору з полімерними накладками сірого кольору в області тильної поверхні кисті, які перебували у камері схову речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Космічна, буд. № 40.
Слідчий вважає за необхідне накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, яке було вилучено під час тимчасового доступу, посилаючись на те, що воно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є підстави вважати, що зазначені речі можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт майна.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання про арешт майна та просив його задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вилучене майно, у відповідності до ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим, тому з метою збереження у вигляді речового доказу підлягає арешту.
Частиною 1 ст. 167 КПК України, визначено , що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Порядок тимчасового вилучення майна встановлено ст. 168 КПК України, відповідно до якої тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Оскільки слідчим суддею прямо надано дозвіл на вилучення під час тимчасового доступу до речей зазначеного у клопотанні майна, та вилучене майно не було вилучено слідчим у його власника під час огляду або обшуку, фактично правовий статус зазначеного у клопотанні майна не підпадає під критерії тимчасово вилученого майна, визначені ст. 167 КПК України.
Крім того, статтею 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
За викладених обставин, оскільки слідчим суддею не встановлено підстав для повернення вилученого слідчим майна особі, у якої воно перебувало, зазначене майно вилучене в порядку, передбаченому ст.ст. 160-166 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, та не містить ознак тимчасово вилученого майна, передбачених ст. 167 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно не потребує арешту.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що значення вилученого майна для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні, а також ту обставину, що воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчим суддею вирішувалося під час надання дозволу на тимчасовий доступ та вилучення цього майна.
У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого про арешт майна не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 169, 170, 171, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1