Справа № 211/4848/17
Провадження № 1-кп/177/51/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Кривий Ріг обвинувальний акт, який надійшов до суду в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001618 від 25.09.2017, разом з угодою про визнання винуватості від 23.10.2017 (зі змінами від 05.03.2018 та 12.03.2018) щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого,

адвокати ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 приблизно на початку травня 2017 року, діючи за попередньою змовою з іншою особою, яка обвинувачується у цьому епізоді відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000274, відомості про яку у цьому обвинуваченні не підлягають розголошенню (надалі особа 2) на спільний майбутній незаконний збут психотропної речовини «метамфітамін» з корисних мотивів, усвідомлюючи разом з (особою 2), що відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу психотропних речовин, включених до переліку психотропних речовин таблиці № ІІ списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, здійснюється виключно суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, діючи умисно, маючи злочинний намір направлений на незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін», включеного до вказаного Переліку психотропних речовин, незаконно отримав від (особи 2), частину цієї психотропної речовини, для майбутнього незаконного зберігання та подальшого розповсюдження на території смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області.

Після цього, 16.05.2017 о 07:11 годині ОСОБА_3 отримав від (особи 2) через смс-повідомлення інформацію про необхідность термінового незаконного збуту ним, двох малих доз психотропної речовини «метамфетамін» в одному місці.

Надалі, 16.05.2017 о 07:26 годині, ОСОБА_3 у телефонній розмові з (особою 2), отримав вказівку віддати дві малі дози психотропної речовини «метамфетамін» ОСОБА_7 , який їх очікує біля Радушненської селищної ради в смт Радушне, перебуваючи в середині власного автомобіля ВАЗ із зеленим капотом.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він має право особисто отримати від (особи 2), гроші від незаконного збуту ним малих доз психотропної речовини у сумі 300 грн., 16.05.2017 року о 07:38 год., відправив останньому смс-повідомлення з вказівкою власного номеру банківського картрахунку НОМЕР_1 , на який (особа 2), зобов`язана перерахувати 300 грн., як оплату за збут двох малих доз вказаної психотропної речовини.

Після цього, ОСОБА_3 , 16.05.2017 приблизно о 08:00 годині, відповідно до вказівок свого спільника (особи 2), діючи умисно та за попередньою змовою, маючи злочинний намір направлений на незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін», порушуючи вимоги ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», якою передбачено, що діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці № 2 вказаного Переліку здійснюється виключно суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, не являючись суб`єктом господарювання і не маючи ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, підійшов до Радушненської селищної ради, розташованої за адресою: Криворізький район, смт Радушне, вул. Нікопольська, 7, де побачивши поряд із вказаним будинком автомобіль ВАЗ 2102 білого кольору із зеленим капотом підійшов до нього, а потім збув раніше невідомому йому ОСОБА_7 , дві малі дози психотропної речовини «метамфетамін», використовуючи для цього пачку з під цигарок невстановленої марки і промовляючи при цьому, що він діє за дорученням (особи 2), після чого пішов у невідомому напрямку.

Надалі, ОСОБА_3 , 16.05.2017 о 15:10 годині, перебуваючи у невстановленому слідством місті, відповідно до попередніх домовленостей отримав перераховані (особою 2) 300 гривень на банківський картрахунок № НОМЕР_1 у сумі фактичної вартості збутої ним ОСОБА_7 психотропної речовини.

Крім того, 16.05.2017 о 15:06 годині, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу психотропних речовин, включених до переліку психотропних речовин таблиці № ІІ списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, здійснюється виключно суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, перебуваючи у невстановленому слідством місті, діючи за попередньою змовою з (особою 2) на незаконний збут психотропних речовин, у телефонній розмові з (особою 2), отримав від останнього вказівку терміново бути у смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області для незаконного збуту чергових двох малих доз психотропної речовини «метамфетамін».

Надалі, ОСОБА_3 , відповідно до вказівок свого спільника (особи 2), 16.05.2017 о 15:56 годині, діючи умисно, повторно, маючи злочинний намір направлений на повторний незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін», порушуючи вимоги ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», якою передбачено, що діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці № 2 вказаного Переліку здійснюється виключно суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, не являючись суб`єктом господарювання і не маючи ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, прибув до Радушненської селищної ради, розташованої за адресою: Криворізький район, смт Радушне, вул. Нікопольська, 7, де побачивши поряд із вказаним будинком автомобіль ВАЗ 2102 білого кольору із зеленим капотом, підійшов до нього та незаконно, повторно, збув ОСОБА_7 дві малі дози психотропної речовини «метамфетамін», використовуючи для цього пачку з під цигарок невстановленої марки і промовляючи при цьому, що він діє за дорученням (особи 2), після чого пішов у невідомому напрямку.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

По кримінальному провадженню № 0001618 від 25.09.2017 між обвинуваченим ОСОБА_3 його захисником, адвокатом ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_5 23.10.2017 укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін, до якої впослідуючому вносилися зміни від 05.03.2018 та 12.03.2018.
Відповідно п. 2 угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав під час досудового розслідування свою винуватість у вчиненому діянні та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Згідно з п. 4 угоди (зі змінами від 05.03.2018) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років без конфіскації майна, з подальшим звільненням його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_6 проти затвердження угоди не заперечувала.
Прокурор ОСОБА_5 просив затвердити угоду, укладену між ним та ОСОБА_3 , яку 23.10.2017, з послідуючими змінами від 05.03.2018 та 12.03.23018, вони підписали добровільно. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
У підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Покарання, яке узгоджено сторонами угоди відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також суд враховує, що покарання визначено з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України, а ОСОБА_3 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України судом встановлено, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.10.2017 (зі змінами від 05.03.2018 та 12.03.2018) між обвинуваченим ОСОБА_3 , його захисником, адвокатом ОСОБА_6 , прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001618 від 25.09.2017.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки та покласти обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинувачем може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: