АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/7169/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2295/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ромашкове Середино-Будського району Сумської області, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина 2004 року народження, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, - та призначено покарання у вигляді у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Зараховано у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_7 під вартою з 09 липня 2016 року, з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 р.) зарахувано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09 липня 2016 року по 21.05.2017 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишено раніше обрану - тримання під вартою.

Згідно вироку 07 липня 2016 року в період часу з 21:00 години до 22:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із ОСОБА_9 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин та ревнощів, маючи умисел, направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, стоячи спиною до ОСОБА_9 умисно наніс 1 удар правою рукою на відліг в область шиї спереду, потім розвернувшись до останнього обличчям, наніс 1 удар кулаком правої руки в обличчя зліва, від чого ОСОБА_9 упав на ліжко. Після того, як ОСОБА_9 піднявся з ліжка, ОСОБА_7 ще раз наніс 1 удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, тим самим спричинивши останньому наступні тілесні ушкодження:

- голови: садно, сінець та травматичний набряк м`яких тканин лівої виличної, надбрівної і навкологлазничної області, садна підборіддя справа і зліва, садно правої виличної ділянки, крововилив слизової оболонки верхньої губи зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку (субдуральний крововилив) і крововилив під м`яку мозкову оболонку (субарахноїдальний крововилив) скроневої і тім`яної долі правої півкулі головного мозку;

- шиї: сінець правої передньої-бічної поверхні середньої третини шиї, крововиливи підлеглих м`яких тканин шиї справа і зліва, закритий згинальний перелом правого великого рога під`язикової кістки, закритий розгинальний перелом лівого великого рога під`язикової кістки з крововиливами оточуючих м`яких тканин в області перелому.

Садна за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, закрита травма шиї з переломами під`язикової кістки та закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку, які спричинили смерть ОСОБА_9 , за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Надалі ОСОБА_7 пішов із вказаного будинку, а ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень невдовзі помер на місці події, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку, до настання вказаних наслідків ОСОБА_7 ставився з необережністю, тобто не передбачив, але міг та повинен був їх передбачити.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що причиною того, що сталося є поведінка саме потерпілого ОСОБА_10 , оскільки він вступив в інтимний зв`язок з його співмешканкою ОСОБА_11 .

Зазначає, перший удар потерпілому ОСОБА_9 , він наніс наосліп, коли той знаходився за його спиною, а відтак не бачив куди його наносив.

Вважає, що судом неповно досліджено всі обставини даної події, не з`ясуван його мотив та неправильно зроблено висновок про кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 121 КК України.

Захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 закрити через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст. 121 КК України.

Зазначає, що дії ОСОБА_7 від самого початку неправильно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України.

Пред`явлене обвинувачення є неконкретним, оскільки форма вини ОСОБА_7 виписана як недбалість.

Крім того, зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 був конфліктний та агресивний, зловживав алкоголем, а відтак не виключається, що після конфлікту із ОСОБА_7 він вийшов із свого домоволодіння та направився за спиртним, та отримав тілесні ушкодження від інших осіб.

Також зазначає, що дані експертиз, щодо часу утворення у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень протирічать висновку суду, оскільки вони були отримані до того, як до нього прийшов ОСОБА_7 .

Також зазначає, що тілесні ушкодження у загиблого могли утворитись від дій свідка ОСОБА_11 , яка могла чинити опір, коли він її домагався.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який відмовившись від своєї апеляційної скарги, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_12 , щодо скасування вироку та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає що доводи апеляції задоволенню не підлягають.

Склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом-завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. Наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінується особі лише за умови встановлення щодо них(наслідки) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні наслідки-первинний з них -тяжкі тілесні ушкодження знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними - смертю потерпілої особи. У цьому цій злочин визнається умисним, суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому), а стосовно наслідку тільки в необережності(самовпевненості чи недбалості), бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину.

Із фактичних обставин справи встановлено, що обвинувачений, стоячи спиною до потерпілого( який знаходився у стані алкогольного сп`яніння) наніс один удар правою рукою на відліт в область шиї спереду, потім розвернувшись до останнього обличчям наніс удар кулаком правої руки цілеспрямовано і з великою силою у життєве важливий орган-голову ( обличчя), від якого потерпілий упав, а коли потерпілий намагався підвестись наніс ще один удар кулаком в голову(обличчя), спричинивши тим самим тяжкі тілесні ушкодження(закриту черепно-мозкову травму з крововиливами під оболонки і шлуночки головного мозку), від яких той невдовзі помер на місці події.

Діючи з такою силою, засуджений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого, але не конкретизував у своїй свідомості, яку саме.

У такому випадку особа має відповідати за той результат який фактично було заподіяно,- умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в ії настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Саме тому, судова колегія не погоджується з доводами захисника, щодо відсутності в діях обвинуваченого складу злочину у зв`язку з встановленням необережної форми вини по відношенню до смерті потерпілого, вироком суду.

Також безпідставним є довод захисту, про нібито можливість завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, іншими особами, зважаючи на об`єктивні дані щодо місця та часу смерті останнього (в цьому мешканні, невдовзі), які встановлено по справі.

Висновком судово-медичної експертизи, проведеної в тому числі на підставі даних слідчого експерименту за участю обвинуваченого, об`єктивно підтверджується механізм та локалізація нанесення ударів (їх кількість, спрямованість, та сила нанесення) який у сукупністю з іншими доказами по справі спростовує доводи захисту про можливо скоєння таких тілесних ушкоджень свідком ОСОБА_11 , яка начебто могла чинити опір при домаганні ії потерпілим.

Згідно висновкам судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_13 настала від закритої черепно- мозкової травми з крововиливами під оболонки і шлуночки головного мозку, яка з`явилась як ознака протиудару при впливі в область обличчя зліва, тому довод апеляції, щодо нанесення першого удару в область шиї, як на необережне спричинення тілесного ушкодження не впливає на правову кваліфікацію .

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом зроблено вірний висновок щодо кваліфікації таких дій як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Мотивуючи своє рішення при призначення покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, яке є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, зваживши на відсутність обтяжуючих обставин, а також обставин що пом`якшують покарання призначив, покарання в межах санкції цієї статті.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, є співрозмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважитися явно несправедливим в наслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 3 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 9 липня 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до 25.01.2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-
Судді-