Справа № 357/175/18
1-кп/357/512/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого- ОСОБА_6
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду № 5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000644 від 25.08.2017 року відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, єврея, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працюючого директором ТОВ «Сузір`я», освіта вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
24 серпня 2017 року, близько 17 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Києва по 94 км автодороги «Київ Одеса», на території Білоцерківського району Київської області, а саме по ділянці автодороги поза межами населеного пункту із окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, в порушення п. 2.3б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним, відволікся від керування транспортним засобом, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, в порушення вимог п. 12.9б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», перевищив швидкість зазначену в п. 12.6ґ) Правил дорожнього руху, де вказано, що «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год» перевищив максимально дозволену швидкість 110 км/год та рухався із швидкістю близько 120-130 км/год, у зв`язку із чим втратив керування транспортним засобом та допустив виїзд на праве узбіччя, де відбулося зіткнення із металевим колесовідбійником та перекидання автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла, інша пасажирка цього автомобіля ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 374 від 18.09.2017, встановлено, що на трупі ОСОБА_7 , 1942 року народження, знайдені наступні ушкодження: закрита травма грудної клітки; перелом груднини; множинні фрагментарні переломи ребер справа і зліва з ушкодженням реберної плеври; перелом лівої ключиці; крововиливи в м`які тканини в проекції переломів; двобічний гемоторакс: зліва - 1000 мл, справа - 150 мл рідкої крові; переломи хребта в грудному відділі на 2-х рівнях; розрив серцевої сорочки, розриви та забій серця; крововиливи на поверхні та в тканину легень; розриви діафрагми; циркулярний розрив стравоходу, поперечні надриви інтими аорти; перелом в межах лівого ліктьового суглоба; внутрішньо-черепна травма; крововиливи в м`які покриви голови, під оболонками та в тканину головного мозку; набряк-набубнявіння головного мозку; крововиливи в оболонки спинного мозку; синці, садна, рани тіла.
Смерть гр. ОСОБА_7 , 1942 року народження, настала від закритої травми грудної клітини, що проявилась розривами серця, переломами ребер з двобічним гематораксом та переломами хребта в грудному відділі.
Знайдені, при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо в строк та за обставин вказаних у постанові і перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 199/Е від 13.12.2017 встановлено, що у гр. ОСОБА_8 , 1968 року народження мали місце ушкодження у вигляді: перелому правої ключиці, а також компресійного перелому тіла 4-го грудного хребця.
Описані ушкодження утворились від дії тупого/их/ предмета/ів/ по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, являлись не загрозливими для життя та відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.
Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3б), 12.1, 12.9б) та 12.6ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01.01.2002 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 та заподіяли середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що керуючи автомобілем «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 2.3б), 12.1, 12.9б) та 12.6ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01.01.2002 скоїв дорожньо-транспортну пригоду та в результаті якої ОСОБА_7 померла, а ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 , та спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_6 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання відсутні.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає щире каяття
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення - злочину , відомості про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання і тому, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, врахувавши думку сторін та інших учасників судового провадження, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, обтяжують покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і це буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
При вирішенні питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд враховує обставини вчинення злочину, тяжкі наслідки, а відтак визнає за можливе застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Підстав для обрання більш м`якого покарання суд не знаходить.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 надав в судовому засіданні суду письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В свою чергу обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні погоджується з клопотанням захисника та просить застосувати до нього амністію на підставі п. в ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, звільнивши його від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_6 .
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в якій просять розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України проводити без їх участі. При призначенні покарання ОСОБА_6 просять суд, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_6 не мають. Цивільний позов заявляти не будуть.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року,установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно достатті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно достатті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_6 ,мав місце 24.08.2017 року, вчинений з необережності та не є особливо тяжким, тобто згідно з ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року на нього поширюється дія вказаного закону.
Обвинувачений ОСОБА_6 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22.07.2003 року та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26.07.2007 року.
Доказів які б вказували на те, що ОСОБА_6 є позбавлений батьківських прав, чи відносно нього розглядається таке питання сторонами суду не представлено, не здобуто таких і в судовому засіданні.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно дост. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_6 .ст.1 п «в» Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016року.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Майно, на яке накладено арешт відсутнє.
Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядкуст. 124 КПК України.
Під час судового розгляду сторона обвинувачення або захисту клопотань про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не заявили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки, якщо засуджений на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, а саме :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
та за ч.2 ст. 76 КК України:
-не виїжджати за межі україни без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Звільнити на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення судових експертиз на користь держави у розмірі 4453,20 гривень.
Речові докази: - автомобіль Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні тимчасового майданчика утримання транспортних засобів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області повернути власнику ОСОБА_12 згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 .
Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської обалсті .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 ,