Справа № 524/9794/17
Провадження № 1-м/524/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2018 рокуАвтозаводський районний суд міста Кременчука
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України,
В С Т А Н О В И В :
Міністерство юстиції України звернулось до суду із клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , на підставі вироку Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 засуджено вироком Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду від 11.04.2017 року, до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктами «а», «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у великому розмірі), частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у особливо великому розмірі ) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є карними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 є громадянином України та останнім місцем його реєстрації є АДРЕСА_1 .
Поряд з цим, відповідно до заяви ОСОБА_4 , останній має бажання невідбутий строк покарання відбувати на території України.
ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 4 УФСВП Росії по Калузькій області »; кінець відбуття строку покарання 20.07.2025 року.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився. Суду подане клопотання з проханням заявника про проведення судового розгляду за відсутності представника Міністерства юстиції України.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував, вважаючи його обґрунтованим.
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання на території Російської Федерації, в судове засідання не доставлявся. Із поданої ним заяви вбачається, що останній просить перевести його на територію України для подальшого відбування покарання.
Судом, з урахуванням вказаного, думки прокурора, положень ст. 610 КПК України, визнано можливим розглядати клопотання у відсутність засудженого ОСОБА_4 та представника Міністерства юстиції України.
Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до положень ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, які ратифіковані Україною 22.09.1995 та 26.09.2002 відповідно.
Згідно із ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Крім того, згідно до ст.10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Відповідно до ч.1 ст.11 вищевказаної конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:
a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Згідно з ч.3, ст.610 КПК України та ч.4 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
З клопотання поданого заступника директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 вбачається, що воно відповідає вимогам ч.4 ст.610 КПК України.
Як вбачається, з вироку Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду від 11.04.2017 року, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 30 ч. 3 - 228.1 ч. 4 п. «а, г» КК РФ, тобто дії останнього кваліфіковані судом іноземної держави, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі та замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі.
За дії, за які засуджено ОСОБА_4 , в Російській Федерації, передбачена відповідальність також законодавством України.
Частина 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України передбачає замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.
Частина 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України передбачає замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Стаття 307 ч. 2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Стаття 307 ч. 3 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Документи, додані до клопотання, складені за місцем відбування покарання засудженого на території Російської Федерації, не свідчать про наявність безумовних обставин, що могли б стати перешкодою для передачі засудженого громадянина України для відбування ним покарання на території України.
Таким чином, за наслідками розгляду клопотання суд вважає, що клопотання слід задовольнити, визначивши, що дії засудженого повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України. Вирок Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду від 11.04.2017 року відносно ОСОБА_4 , громадянина України, засудженого за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30 п. п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, 69 ч.3 КК Російської Федерації, привести у відповідність із законодавством України, та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України. ОСОБА_4 призначено покарання із застосуванням ч. 2 ст.69 КК РФ у виді 10 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання має бути визначено за принципом, який застосований судом Російської Федерації, шляхом часткового складання покарань..
Також враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_4 додаткове покарання, у виді конфіскації майна, що передбачене як ч. 2 так і ч.3 ст.307 КК України як обов`язкове додаткове покарання.
На підставі ст. 7 КК України, керуючись ст. 9, 10, 11, 12 Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Додаткового проколу до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. 606-610 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання заступника директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним вироком Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду від 11.04.2017 року передбачена
- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 8 років;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 9 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточно засудженим до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.
Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Калуського районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду від 11.04.2017 року - 10 (десять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 13 січня 2017 року. Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 21.07.2015р. по 12.01.2017р. включно
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м Кременчука протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1