Справа № 643/7217/16-к
Номер провадження 1-кп/643/123/18
УХВАЛА

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Араповка Н-Дуванського району, громадянина України, з вищою освітою,одруженого, раніше не судимого, працюючого у Харківському Національному технічному університеті сільського господарства ім. П. Василенко, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні, під час дослідження судом матеріалів кримінального провадження, захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом у кримінальному провадженні, а саме: висновку судово-медичної експертизи № 681-А/16 від 30.05.2016 року, мотивуючи тим, що він проведений з порушеням Постанови ВСУ "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" № 8 від 30 травня 1997 року і "Інструкції про проведення судово-медичної експертизи" № 6 від 17.01.1995 року, що ставить під сумнів зазначений доказ винуватості її підзахисного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
В судовому засіданні прокурор, потерпілий та його представник заперечували щодо заявленого клопотання захисника.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання недопустимим доказом у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Статті 85 та 86 КПК України визначити поняття належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні.
Зокрема, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Зазначений доказ, який сторона захисту просить визнати недопустимим, отриманий в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Заявлений в клопотанні доказ, який сторона захисту просить визнати недопустимим, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судом остаточного судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидності недопустимості цього доказу на цій стадії судового провадження без дослідження його із взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.89 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання недопустимим доказом у кримінальному провадженні - висновок судово-медичної експертизи № 681-А/16 від 30.05.2016 року- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1