Єдиний унікальний номер 728/1610/17
Номер провадження 1-кп/728/9/18
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

18 січня 2018 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області
у складі головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактичного проживає АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою та частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК), -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_5
І. Обставини справи.
2.У зв`язку із звільненням з посади головуючого судді ОСОБА_6 та проведенням повторного авторозподілу справи, ухвалою від 4 січня 2018 року було призначено підготовче судове засідання.
ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
3.Під час підготовчого судового засідання прокурор просила призначити справу до судового розгляду, викликати свідків згідно списку обвинувального акту та заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
4.Обвинувачений, його захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, виклику свідків, але висловили заперечення проти продовження строку тримання під вартою, оскільки для цього відсутні підстави, вважали за можливе обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
ІІІ. Оцінка Суду.
А. Загальні принципи.
5.Закріплення в Кримінально процесуальному кодексі України (далі КПК) вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство.
В свою чергу відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
6.За змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (пункт 79 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82).
7.В свою чергу згідно статтею 91 КПК у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (пункти 1-2).
Зазначені положення закону вимагають від сторони обвинувачення при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відобразити всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення (злочину), які вона вважає встановленими.
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
8.Отже, в даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Конвенції, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Жупнік проти України»).
9.Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).
При цьому, Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7).
10. В даному конкретному випадку, Суд не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та його винності встановив, що всупереч вказаних вище принципів, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення (злочину), які прокурор вважає встановленими.
ОСОБА_3 , серед іншого, стороною обвинувачення інкримінується діяння, яке проявляється в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини у великих розмірах, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 307 КК.
Зокрема, об`єктивна сторона злочину передбаченого статтею 307 КК виявляється в незаконному: 1) виробництві; 2) виготовлені; 3) придбанні; 4) зберіганні; 5) перевезені; 6) пересиланні; 7) збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Проте, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення жодним чином не вказані обставини, які стосуються «незаконного придбання психотропної речовини з метою збуту», як однієї з ознак об`єктивної сторони (стосується незаконного придбання) та ознаки суб`єктивної сторони (стосується вказівки на мету збуту при незаконному придбанні) кримінального правопорушення (злочину), яке інкримінується ОСОБА_3 , хоча дані обставини прокурор вважає встановленими, що відображено у формулюванні обвинувачення.
Також, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті не вказана така ознака об`єктивної сторони, як «незаконність зберігання», а зазначено лише про те, що ОСОБА_3 «...Вказаний вище амфетамін зберігав з метою збуту», при цьому, обставини про «незаконність зберігання» прокурор вважає встановленими, що відображено у формулюванні обвинувачення.
11.У зв`язку із наведеним Суд робить висновок, що таке обвинувачення є неконкретним і позбавляє обвинуваченого можливості захищатись від пред`явленого обвинувачення, чим порушує його право на захист.
Недотримання вказаних вимог при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Крім того, згідно з частиною першою статті 337 КПК судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Отже, враховуючи, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік дій, які вчиняються до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких Судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.
Тому в даному випадку зазначені вище порушення можуть бути розцінені як істотне порушення норм кримінального процесуального закону, яке в майбутньому перешкодить чи може перешкодити Суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що свідчить про наявність у обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають Суду призначити судовий розгляд, у зв`язку із чим обвинувальний акт в даному кримінальному проваджені необхідно повернути прокурору.
ІV. Вирішення інших клопотань.
12.Вирішуючи в даному випадку питання про можливість продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Суд враховує, що частиною третьою статті 314 КПК передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачені випадки коли особу може бути позбавлено свободи відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема це може бути здійснено з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (пункт «с»).
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
13.Так, в даній ситуації КПК встановлені випадки і процедура для позбавлення свободи з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
А статтею 199 КПК передбачений порядок продовження строку тримання під вартою.
14.При цьому, Судом береться до уваги те, що в даних правовідносинах наявні підстави для продовження тримання під вартою, вони змінились в порівнянні з підставами, які були попередньо покладені в основу для тримання під вартою, і це пояснюється сукупністю таких нових обставин, як:
?саме вагомість наявних доказів, які підтверджують „обґрунтовану підозру, а не їх зміст для встановлення винуватості;
?поряд з іншим тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованму кримінальному правопорушенні, хоча при цьому Суд розуміє, що це не може бути вирішальною і єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою, а тому така обставина розглядається в сукупності з іншими;
?вік та стан його здоров`я;
?міцність соціальних зв`язків в місці його проживання;
?відсутність постійного офіційного місця роботи, сім`ї та утриманців;
?репутацію обвинуваченого;
?те, що справа повертається органу досудового розслідування і докази по справі не дослідженні.
У зв`язку із чим, в даному випадку обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, а тому Суд знаходить підстави для продовження строку тримання під вартою, оскільки вказані обставини є наявними і достатніми для цього у відповідності до статей 176-178, 183, 193, 194, 197, 199 КПК.
15.На даний час підстав для обрання щодо нього інших більш м`яких запобіжних заходів, Суд не вбачає, що не позбавляє права ОСОБА_3 порушувати питання про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, коли відпадуть наведені вище обставини.
16.Враховуючи викладене, Суд прийшов до висновку, що, окрім загальної складності справи, існують особливі обставини, пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, які виправдовують його тримання під вартою протягом такого строку.
Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 9, 20, 91, 291, 314-316, 371, 372 Кримінально процесуального кодексу України, Суд, -
п о с т а н о в и в :
2.Продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19 березня 2018 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1