Справа №469/827/17 22.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 21.09.2017р., якою відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_7

особа, щодо якої вирішується

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_6

його законний представник ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Просить ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 21.09.2017р. змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, кваліфікувавши вчинене останнім суспільно небезпечне діяння за ч.1 ст. 185 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку вчинення суспільно небезпечного діяння за попередньою змовою групою осіб.

Провадження 11-кп/784/156/18 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали слідчого суді .
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2017 року до ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України застосовані примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає ухвалу суду незаконною і такою, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність .

Вказує, що дослідженим в ході судового розгляду висновком судово-психіатричної експертизи № 145 від 04.05.2017р. підтверджено, що на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_6 діяння він страждав психічним розладом у вигляді помірної відсталості без емоційно-вольових порушень та страждав ним до вчинення цього діяння і страждає на момент проведення експертизи.

Зазначає, що ОСОБА_6 не міг усвідомлювати характер своїх дій і керувати ними в період здійснення, на момент здійснення і після здійснення інкримінованого йому діяння та на даний час.

Наголошує, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а відтак і не є співучасником у вчиненні вказаного злочину.

Твердить, що судом дана неправильна кримінально-правова оцінка суспільно небезпечному діянню, вчиненому у стані неосудності ОСОБА_6 , дії якого слід кваліфікувати, як суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Застосовуючи до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру суд зазначив, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 176 від 29 травня 2017 року, проведеної на підставі постанови слідчого від 19 травня 2017 року, ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Окрім того, суд виходячи з клопотання прокурора та вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017р. відносно ОСОБА_11 , прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку сторони захисту, що не підтримала позицію прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до положень КК може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення здлочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розлада психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Зі змісту ст.26 КК України випливає, що співучасниками у вчиненні злочину є тільки суб`єкти злочину, тобто осудні особи, які досягли віку, з якого може настати кримнальна відповідальність.

Отже, участь у вчиненні умисного злочину осудної та не осудної особи не утворює співучасті у злочині, а відтак і кваліфікуючої ознаки вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 145 від 04.05.2017 року вбачається, що на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_6 діяння, останній страждав психічним розладом у вигляді помірної відсталості без емоційно-вольових порушень та страждав ним до вчинення цього діяння і страждає на момент проведення екпертизи. ОСОБА_6 не міг усвідомлювати характер своїх дій і керувати ними в період здійснення, на час здійснення і після здійснення інкримінованого йому діяння та на даний час (а.п.47).

Тобто, ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а отже і не є співучасником у вчиненні вказаного злочину.

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

У мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_11 вчинив вищевказаний злочин за попередньою змовою з ОСОБА_6 .

Але, оскільки вирок судом ухвалено відносно ОСОБА_11 , то посилання суду на вчинення останнім злочину за попередньою змовою з ОСОБА_6 , не має преюдиційної сили.

Суд першої інстанції безпідставно в ухвалі зазначив про те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Тобто, застосував положення Закону України про кримінальну відповідальність, яке не підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України.

Окрім того, така зміна ухвали суду першої інстанції ніяким чином не впливає на примусові заходи, оскільки застосований судом першої інстанції відносно ОСОБА_11 захід медичного характеру відповідає характеру та тяжкості захворювання, тяжкості суспільно небезпечного діяння, ступеню небезпечності ОСОБА_6 для себе та інших осіб.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п.4 ч.1 ст. 409, п.2 ч.1 ст.413, 424, 426, 532 КПК України, Апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Виключити із резолютивної частини ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 21.09.2017р. посилання суду на вчинення ОСОБА_6 діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Застосувати до ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: