Справа № 761/7014/18
Провадження № 1-кс/761/4888/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 181 000 000 002 28 від 26.02.2018, у якому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нові Сад Республіки Сербія, серб, громадянин Сербії, з середньою освітою, який перебуває у шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання на території м. Києва, не судимий,

підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 27.02.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України, вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_7 26.02.2018, керуючи автомобілем «MAN-TGX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по Бориспільському шосе зі сторони Харківської площі м. Києва у напрямку м. Бориспіль, допустив порушення п 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок цього поблизу електроопори № 40 здійснив наїзд на нерухомий автомобіль «ГАЗ-270524», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та його водія ОСОБА_9 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав та додав, що окрім вказаних вище ризиків не процесуальної поведінки ОСОБА_4 , також не виключено, що останній може вдатись до незаконних дій з метою здійснення впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник, не заперечуючи обґрунтованості підозри, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією останнього від суспільства, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування або перешкоджати досудовому розслідуванню
Крім того, просили врахувати, що посольство Республіки Сербія в Україні забезпечує ОСОБА_4 житлом, де останній буде мешкати на час проведення досудового розслідування.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що у переважній більшості випадків існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним слідчий суддя приймає до уваги дані про особу ОСОБА_4 , наявність у нього сім`ї та утриманців, репутацію, однак, не дивлячись на його поведінку після дорожньо транспорниї пригоди, враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, що суттєво полегшує йому можливість покинути територію України, не має постійного місця мешкання у м. Києві.

Сукупність наведених факторів дозволяє слідчому судді дійти висновку, що ризик переховування існує, однак не може бути визнаний значним.

У той же час не підтверджується матеріалами клопотання зазначена прокурором небезпека вчинення підозрюваним дій, спрямованих на здійснення незаконного впливу на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також приймається до уваги, що інкримінований підозрюваному злочин віднесений до категорії необережних, тобто його вчинення не є результатом цілеспрямованих дій підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, тобто належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід.

Крім того, у силу ст. 177 КПК слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків; репутацію підозрюваного, відсутність у нього судимостей.
Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати квартиру АДРЕСА_2 у період з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти), інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Строк дії цієї ухвали встановити по 27 квітня 2018 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1