Справа № 742/1946/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/94/2018
Категорія - 289 Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Захисника ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000887, за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької місцевої прокуратури на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 вересня 2016 року

Цим вироком суду:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, з середньою спеціальною освітою, розлучений, має неповнолітню дочку, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ст. 289 ч. 2, 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_7 1165 грн 77 коп. витрат понесених за проведення експертиз на користь держави.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, не працюючий, з середньою спеціальною освітою, неодружений, має неповнолітню дочку, раніше судимий: вироком від 01.11.2005 року за ст. 296 ч. 1, ст. 345 ч. 2, ст. 70 КК України, згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2006 року до 2 років позбавлення волі; від 18.05.2006 року за ст. 307 ч. 2, 69, ст. 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; від 05.11.2012 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою від 20.05.2015 року звільнений умовно-достроково,

засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 1165 грн 77 коп. витрат понесених за проведення експертиз на користь держави.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з мякістю призначеного обом обвинуваченим покарання. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 289 ч. 2 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. У строк покарання зарахувати час його затримання за правилами передбаченими ст. 72 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_8 призначити покарання за ст. 289 ч. 2 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. У строк покарання зарахувати час його затримання за правилами передбаченими ст. 72 КК України. Не погоджується із застосуванням ст. 69 КК України. Заперечує зарахування судом першої інстанції такої пом`якшуючої обставини як відшкодування шкоди, оскільки викрадений мопед був вилучений та повернутий працівниками поліції.

В судовому засіданні прокурор подану апеляційну скаргу підтримав. Обвинувачувані ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та захисник просили відмовити в задоволенні поданої апеляційної скарги. ОСОБА_7 вказав, що сам, без участі адвоката буде захищати свої права.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинувачуваного та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

30.04.2016 року близько 01 год. обвинувачений ОСОБА_7 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , прибули до господарства ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_3 , де маючи умисел на незаконне заволодіння мопедом марки Jmstar motors NATY моделі JSD 50 QT-15, вартістю 8072 грн. 17 коп., який належить останній, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, всупереч волі власниці, шляхом зривання навісних замикаючих пристроїв, якими були замкнуті двері, проникли до господарської споруди, та незаконно, не маючи будь-якого права керувати чи володіти даним транспортним засобом, викотили вказаний вище мопед та зникли з мопедом з місця скоєння злочину, в результаті чого спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Відповідно до вимог ст. 404 ч. 1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. В поданій апеляційній скарзі прокурора доведеність вини обвинувачуваних не оспорюється.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого злочину. Вони пояснили, що щиро каються.

Винність обвинувачуваних також підтверджується іншими доказами, які досліджені в суді першої інстанції: показаннями потерпілої ОСОБА_11 ,свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 а також данними протоколів: огляду місця події від 30.04.2016 року(т. 1 а.п. 15-21), огляду місця події від 30.04.2016 року (т.1 а.п.36-40), проведення слідчого експерименту від 30.04.2016 року та протоколу огляду предмета від 06.06.2016 року з участю ОСОБА_7 , висновками дактилоскопічної експертизи експертизи від 23.06.2016 року №1557 (т.1 а.п.47-59), висновком автотоварознавчої експертизи №049/16 від 10.05.2016 року (т.1 а.п.218-224).

При апеляційному розгляді обвинувачувані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також повністю визнали свою вину. ОСОБА_8 пояснив, що має хворобливий стан здоров`я. Потерпілій матеріальна шкода, пов`язана зі зломом замка руля була відшкодована.

Дії ОСОБА_10 та ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст. 289 ч. 2 КК України.

Призначаючи покарання обвинувачуваним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції мотивував рішення наявністю обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Однак, згідно вимог ст. 69 КК України призначення більш мякого покарання може лиш при наяності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненного злочину з урахуванням особи винного.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинувачуваним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки з врахуванням даних про соби обвинувачуваних, відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обвинувачувані ОСОБА_7 вчинив злочин 30. 04. 2016 року через декілька днів після закінчення іспитового строку 24. 04.2016 року за попереднім вироком. ОСОБА_8 неодноразово судимий та вчнив інкримінований злочин в період умовно дострокового звільнення.

Тому, з урахуванням обставин справи та данних про особу обвинувачуваних приходить до висновку про необхідність призначення обвинувачуваним більш суворого покарання,без застосування ст., ст. 69, 75 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про особу винного, який скоїв умисний тяжкий злочин вчинив через декілька днів після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, характеризується негативно.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про особу винного, який неодноразово судимий, вчинив тяжкий умисний злочин у період умовно-дострокового звільнення, характеризується негативно.

При розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції обвинувачувані ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказали, що вони щиро каються. Тому, колегія суддів враховує дану обставину, як таку, що пом`якшує покарання.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на пом`якшуючу обставину - відшкодування шкоди, як враховану безпідставно. Викрадений мопед був вилучений та повернутий працівниками поліції, а відсутність претензій з боку потерпілої, не може розцінюватись як добровільне відшкодування завданих збитків.

Приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст. 289 ч. 2 КК України та без конфіскації майна.

За вироом суду першої інстанції ОСОБА_8 частково відбув покарання у виді позбавлення волі з 28.03.2017 року по 23.10. 2017 року, що підтверджується даними протоколу затримання (т. 2 а. п. 134) та даними довідки про звільнення від 23,10.2017 року. Тому, вказаний відбутий строк необхідно зарахувати у строк відбуття покарання.

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, 418, 419, 420 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - скасувати у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ст. 289 ч. 2 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскацією майна.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.04.2016 року по 02.05.2016 року.

ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ст. 289 ч. 2 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 05.11. 2012 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскацією майна.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.04.2016 року по 02.05.2016 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком суду першої інстанції з 28.03.2017 року по 23.10. 2017 року.

Виключти з мотивувальної частини вироку суду пом`якшуючу обставину - відшкодування шкоди.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4