Справа№751/6155/17
Провадження №1-кп/751/266/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
04 жовтня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінська,
Республіка Білорусь, громадянина України, освіта професійно-технічна,
не працює, неодруженого, судимості не має, проживає за адресою
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
ОСОБА_4 скоїв злочин при наступних обставинах.
Так, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 53-ос від 31.03.2014 р. військовослужбовця ОСОБА_4 , призваного під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено на посаду патрульного 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення. У подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 180-ос від 26.09.2014 р. рядового ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 секції відділення станкових протитанкових гранатометів мобільної протитанкової застави.
Відповідно п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
В свою чергу, військовослужбовець ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України і повинен 21.10.2014 р. о 09 годині, у зв`язку з переведенням, прибути для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , 21.10.2014 р. діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на нез`явлення вчасно на службу, з метою ухилитися від проходження військової служби взагалі, не маючи наміру на її проходження в майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після нез`явлення на службу ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на ухилення від військової служби, 23.10.2014 р. о 10-09 годині в пункті контролю « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » перетнув держаний кордон України та в`їхав та територію Республіки Білорусь, де перебував по 18.01.2015 р., проживаючи в свого батька ОСОБА_5 .
В подальшому, після повернення на територію України, з 18.01.2015 р. громадянин ОСОБА_4 проживав в м. Києві, працюючи на будівництві без офіційного оформлення трудових відносин.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 68-ос від 31.03.2015 р. ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу загону та знято з всіх видів забезпечення.
Таким чином, ОСОБА_4 у період часу з 21.10.2014 р. по 31.03.2015 р. включно, був незаконно відсутній на службі у ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно у 2014 році він після відпустки направлявся на службу до прикордонного загону, але відчуваючи страх та нервовий розлад, вирішив ухилитись від служби та поїхати до батька в Республіку Білорусь, де мав намір залишитись. Вже перебуваючи у батька, зрозумів свою непотрібність останньому, тому через три місяці повернувся в Україну, приїхав до м. Києва та працював на будівництві без оформлення трудових відносин. Але відчуваючи провину за свій вчинок, через три роки звернувся з зізнанням в правоохоронні органи Срібнянського району, Чернігівської області. У скоєному щиро кається.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні на службу, у разі переведення, з метою ухилитися від військової служби, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу винного.
Даний злочин належать до категорії середньої тяжкості.
До обставин, що пом`якшують, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить визнання провини, щире каяття, вчинення злочину вперше.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд у справі не вбачає.
Як особа обвинувачений ОСОБА_4 характеризується задовільно, не працює, судимості не має, є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.
З урахуванням вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо лише в ізоляції його від суспільства, що повною мірою відповідатиме скоєному, достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи особою, яка підпадає під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та просить про застосування стосовно нього акту амністії, тому обвинувачений підлягає звільненню від відбуття покарання на підставі п. «е» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 408 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання на підставі пункту «е» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд ч. Чернігова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1