Справа № 192/1893/17
Провадження № 1-кп/192/196/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" грудня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , не працює, має середню-спеціальну освіту, не одружений, військовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 та в ході раптово виниклої сварки з останньою, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар лівою ногою взутою в кросівок по лівій нозі ОСОБА_5 .
В результаті зазначених дій ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця на внутрішній поверхні лівого стегна у нижній третині, які за своїм характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. В судовому засіданні пояснив, що 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він хотів пройти через двір потерпілої до своєї знайомої ОСОБА_6 , яка мешкає за будинком потерпілої. В цей час з будинку вийшов син потерпілої та між ним, його знайомим ОСОБА_7 і сином потерпілої почався конфлікт з приводу того, що вони зайшли на територію двору ОСОБА_5 . Після цього з будинку вийшла ОСОБА_5 , яка кричала на обвинуваченого, чим дуже роздратувала його і він умисно вдарив її один раз своєю лівою ногою по її лівій нозі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годині 45 хвилин її син забіг до хати з розбитим обличчям, тому вона вийшла на двір, де побачила обвинуваченого та ОСОБА_7 . Обвинувачений тримав у руках трубу, вона почала просити їх піти з її двору, але вони були стані алкогольного сп`яніння, виражалися нецензурною лайкою, тому між ними почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 вдарив її лівою ногою по її лівій нозі. Удар прийшовся на внутрішню поверхню лівого стегна. Просила призначити покарання умовно.
Враховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у в межах інкримінованого йому діяння.
Призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу не відповідатиме ступеню тяжкості інкримінованого злочину, особі обвинуваченого, його суб`єктивному відношенню до вчиненого злочину. Крім того, відповідно до положень ст.53, ч.3 ст.57 КК України ОСОБА_3 не можуть бути призначені покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки обвинувачений не працевлаштований.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 180 (сто вісімдесят ) годин.
Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1