Постанова

Іменем України
22 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 464/6411/16-к

Провадження № 51 977 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000601 від 29 лютого 2016 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця міста Львів, громадянина України,
за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2017 року ОСОБА_6 засуджено:
- за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України покарання ОСОБА_6 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2015 року більш суворим покаранням за даним вироком та за сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
- за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2015 року та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 6000 гривень.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді застави.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 в серпні 2015 року о 01 годині 20 хвилин повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за вчинення даного злочину, неподалік від магазину «Ремонт мобільних телефонів», що по вулиці Куліша в місті Львові, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, викрали з автомобіля «Мерседес 124» д.н.з. НОМЕР_1 майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 13 000 грн.
Крім цього, він же 15 листопада 2015 року о 00 годині 55 хвилин з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , якого засудженого вироком Сихівського районною суду м. Львова від 13 липня 2016 року за вчинення даного злочину, за обставин зазначених у вироку, прибули до тильної сторони ТЦ «НАШ», що по вул. Сихівська, 12А у м. Львові, де ОСОБА_9 проник через незачинене вікно до гардеробного приміщення закладу харчування «Ред Сіті Найт», звідки таємно викрав майно належне потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а ОСОБА_6 в цей час чекав останнього надворі з метою перенесення викрадених речей. Отримавши вищевказані викрадені речі, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 направився у сторону ТЦ «Іскра». Вказаними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілим - ОСОБА_11 на загальну суму 6 328 грн., ОСОБА_12 на загальну суму 1 500 грн. та ОСОБА_13 на загальну суму 1 740 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 09 грудня 2015 року о 21 годині 00 хвилин з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , який засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за вчинення даного злочину, перебуваючи на зупинці маршрутних таксі, що по вул. Зелена 311 у м. Львові, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що ОСОБА_8 перебуває у безпорадному стані та за ними ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу, викрали сумочку останнього вартістю 200 гривень, у якій знаходилися грошові кошті в сумі 350 гривень, мобільний телефон «Nokia С601» вартістю 2000 грн., кредитна банківська картка «Приват Банк» вартістю 100 грн. та ключі від квартири у кількості 5 шт. вартістю 400 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 здійснили крадіжку грошей в сумі 4 200 грн. з вказаної банківської картки «Приват Банк», використавши їх для придбання мобільного телефону марки «Самсунг», який в подальшому здали у ломбард «Благо», чим завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7 250 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 21 січня 2016 року о 20 годині 10 хвилин, будучи засудженим вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2015 року за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України будучи звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, умисно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , який засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за вчинення даного злочину, поблизу будинку №127 по вулиці Івана Франка у м. Львові, за обставин зазначених у вироку відкрито заволоділи майном ОСОБА_14 на загальну суму 1 573 грн. чим завдали йому матеріальну шкоду на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Будь-які данні про виконання вироку щодо ОСОБА_6 в матеріалах провадження відсутні.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що судами обох інстанцій не встановлено усіх дійсних обставин кримінального провадження, а встановлені вироком суду фактичні обставини не відповідають таким. Зазначає, що апеляційний суд не дав відповідей на усі доводи його апеляційної скарги, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та дійшов передчасного висновку про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 .
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу частково обґрунтованою, оскільки апеляційний суд не надав відповідей на всі доводи апеляційної скарги захисника, просив ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З положень ст.ст. 418 ч. 2, 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити короткий зміст доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

В порушення таких вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду щодо ОСОБА_6 , усіх доводів апеляційної скарги його захисника адвоката ОСОБА_7 належним чином не перевірив та обґрунтування підстав, з яких залишив її без задоволення, у своїй ухвалі не навів.

Так, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник як на підстави для скасування вироку суду щодо ОСОБА_6 , крім іншого вказував на те, що:
- судом першої інстанції не дано оцінки показанням свідка ОСОБА_15 , який дав чіткі пояснення, що в момент вчинення крадіжки з магазину «Наш», ОСОБА_6 був з ним та злочину не вчиняв;
- судом першої інстанції безпідставно визнано допустимим протокол огляду місця події від 22 січня 2016 року як доказ у кримінальному провадженні без врахування положень частини 12 статті 290 КПК України та враховано цей протокол як один з сукупності доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення;
- суд першої інстанції безпідставно допитав ОСОБА_16 як свідка у вказаному кримінальному провадженні, хоча останній не заявлявся стороною обвинувачення як свідок і показання якого не були відкритті стороною обвинувачення стороні захисту у відповідності до ст. 290 КПК України, а тому такий доказ не може вважатися допустимим в розумінні ст. 86 КПК України;
- порушено принцип безпосередності дослідження доказів, передбаченого ст. 23 КПК України, та необґрунтовано враховано показання свідка ОСОБА_9 , які він давав у іншому кримінальному провадженні, та поклав такі його показання в основу обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_6 .
Вказаних обставин апеляційним судом належним чином перевірено не було та обґрунтованих відповідей на такі доводи апеляційної скарги захисника в ухвалі не зазначено.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга захисника задоволенню частково.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України, перевірити доводи апеляційної скарги захисника, які аналогічні доводам його касаційної скарги, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3