П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 квітня 2018 р. м. Київ
Справа № 756/7924/17-к

Провадження № 51-588 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
третьої особи ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2017 року про повернення його апеляційної скарги у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості між заступником Генерального прокурора України та обвинуваченим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0001825.
Визнано ОСОБА_9 винуватим та засуджено за: ч. 1 ст. 255 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державних установах та організаціях строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державних установах та організаціях строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Додаткове покарання у виді позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державних установах та організаціях строком на певний строк, ухвалено виконувати самостійно.

06 липня 2017 року адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2017 року повернуто апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , з тих підстав, що вона подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухвалою судді апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги адвокат ОСОБА_7 мотивує тим, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам кримінального процесуального закону відмовив у прийняті його апеляційної скарги на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 , оскільки вказане судове рішення стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_8 , на майно якої було накладено арешт.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 та третя особа підтримали подану касаційну скаргу.
Прокурор та захисник ОСОБА_6 проти задоволення касаційної скарги заперечували.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Положенням ч. 4 ст. 394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нерозв`язання йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Згідно з вимогами п. 9-2 ч. 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати фізична або юридична особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Верховний Суд України у постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347 кс 15 зробив правовий висновок про те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. При цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України. Відтак при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.
Як убачається з вироку Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року, він стосується виключно обвинуваченого ОСОБА_9 , з яким заступник Генерального прокурора України уклав угоду про визнання винуватості. Будь-яких згадувань ОСОБА_8 зазначене судове рішення не містить.
Крім того, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 не приймалось жодного рішення, пов`язаного з конфіскацією майна, спеціальною конфіскацією, визначенням долі речових доказів чи арештом майна.
Суд апеляційної інстанції проаналізував ці обставини та, спростовуючи доводи адвоката ОСОБА_7 , правомірно дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не є учасником процесу, вказаний вирок жодним чином не стосується її інтересів, і з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України повернув апеляційну скаргу адвокату.
Суд уважає таке рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
Допущені суддею апеляційного суду неточності в тексті ухвали від 25 липня 2017 року, на які також указує адвокат у своїй касаційній скарзі, не є істотним порушенням кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України, крім того, вони були виправлені судом апеляційної інстанції 07 листопада 2017 року в порядку ст. 379 КПК України.
З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_7 . Судом не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2017 року про повернення його апеляційної скарги у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3