Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
21 листопада 2017 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000166 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, вдівця, приватного підприємця, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А :

25 квітня 2016 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Volkswagen passat реєстраційний номер НОМЕР_1 в нетверезому стані, рухаючись зі швидкістю 70 км/год на 3 км + 900 м автодороги Рокитне-Дерть зі сторони смт. Рокитне в напрямку с. Буда Рокитнівського району Рівненської області, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, і не впоравшись з керуванням, допустив виїзд транспортного засобу за межі проїжджої частини вправо по ходу руху з подальшим перекиданням автомобіля.

В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_8 дружина обвинуваченого отримала тілесні ушкодження, від яких померла в лікарні.

Вироком Рокитнівського районного суду від 14 вересня 2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком у два роки з покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 2683 грн 78 коп.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, покликається на безпідставність застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, у зв`язку з чим просить скасувати вирок і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки без застосування положень ст. 75 КК України.
Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

При апеляційному розгляді прокурор зазначив, що судом на порушення вимог закону ОСОБА_5 звільнено і від відбування додаткового покарання, що є неприпустимим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які вважають вирок законним і просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в поданій апеляційній скарзі, і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції також дотримався вимог ст. 65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину ( класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного ( вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання, і призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню особою інших злочинів.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що помякшують покарання.

Як видно з вироку, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 скоїв злочин з необережності, що стало наслідком смерті його дружини, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, наявність на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей 2007, 2009, 2010 та 2015 років народження, єдиним утриманцем яких він є, думку потерпілого ОСОБА_9 , який будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, у зв`язку з чим просить не позбавляти його волі.

Однак, при цьому, суд першої інстанції не правильно застосував щодо ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України в частині звільнення від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, вказаною статтею КК України передбачено можливість звільнення від відбування з випробуванням тільки чотирьох видів покарання, і таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами, у даний перелік не входить.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, судам необхідно мати на увазі, що частиною ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування лише основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою не допускається.

За таких обставин, суд, звільнивши ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з випробуванням, допустив неправильне застосування кримінального закону, що, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, тягне за собою скасування вироку в цій частині і ухвалення нового вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року щодо ОСОБА_5 в частині звільнення від відбування покарання скасувати.

ОСОБА_5 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням - іспитовим строком у два роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3