Номер провадження: 11-кп/785/897/17
Номер справи місцевого суду: 497/105/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 12.05.2017 року по кримінальному провадженню №0000002 від 01.01.2016 року,-
встановив:
оскаржуваним вироком районного суду:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, болгарина, маючого середньою освіту, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- вироком Болградського районного суду Одеської області від 15.02.2001 року за вчинення злочину за ст.81 ч.3, 140 ч.2, 42 ч.1 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- вироком Болградського районного суду Одеської області від 17.10.2005 року за вчинення злочину за ст.ст.185 ч.3, 304, 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- вироком Болградського районного суду Одеської області від 11.07.2012 року за вчинення злочину за ст.304 ч.1 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 (два) роки;
- вироком Болградського районного суду Одеської області від 24.10.2014 року за вчинення злочину за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1, 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 (три) роки. Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 05.01.2017 року призначене вироком Болградського районного суду Одеської області від 24.10.2014 року звільнення від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 скасоване, та він направлений для відбування покарання у виді трьох (трьох) років позбавлення волі,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 2 (місяців) місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України обвинуваченому призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Болградського районного суду Одеської області від 24.10.2014 року і остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі. Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню не обиралася.
Згідно вироку суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 24.10.2014 року Болградським районним судом Одеської області за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1, 309 ч.1 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 (три) роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період випробувального терміну знов, повторно вчинив кримінальний злочин за наступних обставин:
В останні числа грудня місяця 2015 року, ОСОБА_7 , тимчасово проживаючи в орендованій ним квартирі АДРЕСА_2 , до якого мав вільний доступ, побачив у вказаному дворі чотири металеві (залізні) рейки, загальною вагою 350 кг, які належали мешканці вказаного будинку ОСОБА_8 .
Надалі ОСОБА_7 , того ж дня, діючи з виниклим у нього умислом, спрямованим на таємне викрадення вказаних металевих рейок, з корисливих мотивів, під час особистої зустрічі звернувся до мешканця м. Болград, Одеської області ОСОБА_9 з пропозицією придбати в нього вказані металеві рейки як власне майно.
Того ж дня, у вечірній час (більш точний час судовим слідством не встановлено) ОСОБА_9 , на автомобілі ВАЗ 2110, д/н НОМЕР_1 з причепом, разом із своїм братом ОСОБА_10 з метою придбання у ОСОБА_7 вказаних рейок, прибули до будинку АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи здійснювати свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що здійснює таємне викрадення чужого майна, про, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не повідомив, передав останнім як власне майно, належні ОСОБА_8 чотири вищезазначених металевих рейки загальною вагою 350 кг, вартістю 2 гривні за 1 кг чорного металу на загальну суму 700 гривен. Надалі ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , своєю співмешканкою ОСОБА_11 та гостем ОСОБА_12 , яким також про свій злочинний намір не повідомив, повантажив рейки в причіп вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з місця події поїхали. Як наслідок, потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріальний збиток на загальну суму 700 гривен.
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В доводах зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та відповідно до КПК йому не було висунуте обвинувачення. Також вказує, що його провину не було доведено в судовому засіданні. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 змінив вимоги апеляційної скарги та просив суд змінити вирок шляхом призначення йому більш м`якого покарання, посилаючись на те, що повністю визнає себе винним у вчинені злочину.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи зміненої апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушеня за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, і ці обставини обвинуваченим на стадії судового розгляду в районному суді та з урахуванням зміни його апеляційних вимог під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, не оспорювалися, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного обвинуваченим не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах зміненої апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, то вони є безпідставними з огляду на таке.
Вирішуючи питання про те, яке покарання має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, та прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Районний суд врахував тяжкість скоєного, суспільну небезпеку і характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та данні, які характеризують обвинуваченого, пом`якшуючи покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що злочин, у вчиненні яких обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим, було скоєно в період іспитового строку за попереднім вироком, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.71 КК України, частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 24.10.2014 року.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Доводи обвинуваченого щодо наявності пом`якшуючих обставин, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, а тому доводи обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду про можливість застосування при призначені йому покарання положень ст.ст. 69, 75 КК України, є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України. Виходячи із зазначеного, а також змісту ч.3 ст.78 КК України, вчинення особою під час іспитового строку нового злочину має розцінюватися як порушення умов ст.75 КК України, що унеможливлює повторне ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст.71 КК України з використанням більш м`якого принципу приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком часткового приєднання до призначеного покарання 3 (трьох) місяців позбавлення волі, що спростовує доводи обвинуваченого про тяжкість та несправедливість призначеного покарання.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону при перевірці справи апеляційним судом, що стали б підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», апеляційний суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжного заходу, який фактично був до нього застосований 17.02.2017 року (а.с. 68), шляхом його етапування під час судового розгляду кримінального провадження з установи виконання покарань «Одеська виправна колонія №14», де він відбував покарання за попереднім вироком, до «Ізмаїльської установи виконання покарань №22», тобто з 17.02.2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Болградського районного суду Одеської області від 12.05.2017 року по кримінальному провадженню №0000002 від 01.01.2016 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_7 , в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжного заходу, в період з 17.02.2017 року по 12.10.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4