Справа № 504/2694/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" березня 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, вірменина, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, водія кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
30 березня 2015 року ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та у той же день був направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 та наказом командира військової частини НОМЕР_2 зараховано до списків особового складу вищезазначеної військової частини та призначено на посаду курсанта.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 30 березня 2015 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж пня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
02 травня 2015 року ОСОБА_5 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_1 ) за №92 зараховано по списків особового складу вищезазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія номера обслуги зенітної ракетно-артилерійської батареї 1 механізованого батальйону вищезазначеної військової частини.
В подальшому ОСОБА_5 переведено на посаду водія кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_4 (військова частина НОМЕР_1 ).
22 квітня 2016 року ОСОБА_5 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 за № НОМЕР_5 увільнено від займаної посади та гвгвловано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (військова частина НОМЕР_1 )
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_4 військова частина НОМЕР_1 ), діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 13 серпня 2015 року, без поважних причин, з умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 01 лютого 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_6 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на медичному обліку не знаходився, за місцем служби характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку з тяжкими сімейними обставинами.

Згідно ч.1 ст.12 КК України вчинені ним злочини віднесені законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий в силу ст. 88 КК України, вчинив дане кримінальне правопорушення у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів з покладенням відповідних обов`язків. Строк дії застосованого запобіжного заходу закінчився.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання за у виді 3 (трьох) рік позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1