Справа
Номер провадження 1-в/556/192/2017
У Х В А Л А
Іменем України
20.11.2017 року. Володимирецький районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Полицької ВК-76 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимиирець в режимі відеоконференції заяву про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 р. засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше судимого: 01.11.2011 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, 70, 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
21.12.2011 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
24.02.2012 року постановою Мукачівського міськрайонного суду призначено остаточне покарання за сукупністю вироків Мукачівського міськрайонного суду від 01.11.2011 року та від 21.12.2012 року шляхом часткового складання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі на підставі ст.75, п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
Засудженого 27.03.2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, частково приєднати невідбуте покарання за постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2012 року.
05.02.2016 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на підставі ч.5 ст. 72 КК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, засудженому зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання 24.02.2015 року по день набрання вироку суду законної сили 01.07.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 4 місяці 8 днів.
В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про застосування до нього ст.4 Закону України Про амністію у 2016 році №1810-VІІ від 22.12.2016 року, так як у нього батьки - пенсіонери, а батько ще й інвалід. Крім того, він відбув більше половини строку покарання.
В судовому засіданні засуджений підтримав дану заяву.
Представник адміністрації колонії та прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили, мотивуючи це тим, що на засудженого ОСОБА_5 дія закону про амністію не поширюється.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника Полицької ВК-76 та прокурора, суд приходить до висновку, що заява засудженого про застосування амністії задоволенню не підлягає.
Як зазначено у ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Згідно довідки, виданої ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» м. Мукачево №2-020930 від 19.10.2017 року, батько засудженого - ОСОБА_6 , 1948 року народження, мати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто останні не досягли 70-ти річного віку. Крім того, як зазначено в даній довідці, з ними ще проживає працездатний син ОСОБА_8 , 1974 року народження.
Як вбачається з довідки, виданої МСЕК, серії МСЕ №068991, ОСОБА_6 інвалід другої групи.
Крім того, відповідно до п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» , амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Вивченням матеріалів особової справи ОСОБА_5 встановлено, що він засуджений 01.11.2011 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, 70, 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
21.12.2011 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
24.02.2012 року постановою Мукачівського міськрайонного суду йому призначено остаточне покарання за сукупністю вироків Мукачівського міськрайонного суду від 01.11.2011 року та від 21.12.2012 року шляхом часткового складання, у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі на підставі ст.75, п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
Під час вказаного іспитового строку ОСОБА_5 знову вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, і засуджений за цей злочин вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 27.03.2015 року на 4 роки 10 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2012 року.
Таким чином, засудженому приєднано невідбуте покарання за ч.3 ст. 185 КК УКраїни.
У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22.12.2016 року, не може бути застосовано до засудженого ОСОБА_5 , оскільки він, будучи звільнений судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного іспитового строку, знову вчинив умисний тяжкий злочин.
Керуючись ст.ст. .1, 4, п. «в`ст..9, 10,11 Закону України Про амністію у 2016 році №1810-VІІІ від 22.12.2016 року, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 року, відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення через Володимирецький районний суд, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1