Справа180/1134/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2018 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000015 від 21.11.2012 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.07.2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, 69 КК України до 8 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.09.2012 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. ст. 198, 190 ч. 2, 289 ч. 1, 69 ч. 1, 15 ч. 2, 289 ч. 3, 69 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 5 років обмеження волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01 листопада 2012 року, близько 15 год., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в магазині «Джерело», що розташований в АДРЕСА_3 , з метою нападу на працівника магазину для заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, напав на реалізатора магазину ОСОБА_8 і, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, направив на неї пневматичний пістолет по виду схожий на вогнепальну зброю пістолет «Макарова», став вимагати гроші у потерпілої, після чого умисно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами в сумі 59 грн., пляшкою пива «Оболонь», вартістю 15,50 грн., що знаходились в момент нападу у володінні ОСОБА_8 , після чого втік з місця скоєння злочину, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріальну шкоду на суму 74,50 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини, вказані вище. При цьому пояснив, що вчинив напад на реалізатора магазину «Джерело», погрожуючи пістолетом, забрав гроші та пяшку пива. Просить суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджується дослідженими судом доказами.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 зайшов в магазин, де вона працювала реалізатором, і, погроджуючи пістолетом, вимогав передачі грошових коштів, вона передала йому 59 грн., після чого він забрав ще пляшку пива «Оболонь» з холодильнику і вибіг з магазину.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове зсідання не з`явилась, надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутністю.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що працювала реалізатором в магазині, що поруч з магазином « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». До неї прибігла напарниця ОСОБА_8 та повідомила, що на неї напали з пістолетом, після чого вони викликали міліцію. Вони бачили у вікно, як два молодих чоловіка бігли від магазину.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працював у відділку міліції, встановили, що ОСОБА_7 купував пневматичний пістолет по типу «Макаров» у спортивному магазині і через деякий час повернув в магазин кобуру.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в 2012 році вона працювала в магазині «Старт», крім інших товарів там продавались пневматичні пістолети.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що був понятим і бачив, як два молодих чоловіка лежали на землі в наручниках, поруч лежав пістолет по типу «Макаров», гроші, ключі. Він не бачив, у кого сааме що вилучили, оскільки з іншим понятим підійшов, коли все вже було вилучено і знаходилось на землі.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працював інспектором патрульної служби, бачив ОСОБА_7 , який мав при собі пневматичний пістолет і документи на нього, при цьому пояснив, що купив пістолет для самозахисту.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що працював в міліції, був на чергуванні, отримав виклик про пограбування магазину, виїхали на місце, потерпіла пояснила, що на неї напав один чоловік і коли він вийшов з магазину ще вдоє пішли за ним. Затримали трьох чоловіків, при огляді вилучили пістолет у ОСОБА_6 .

Допит свідка ОСОБА_16 суд визнав неможливим, оскільки на виконання вимог ст. 327 КПК України суд вживав заходів для його прибуття у судове засідання, але в порушення вимог ч. 2 ст. 23 КПК України, протягом року прокурор не забезпечив його явку і надав документи, відповідно до яких даний свідок вже тривалий час проживає в іншій країні, і згідно електроного листа прокурору свідок ОСОБА_17 повідомив, що не планує повертатися в Україну.

Протоколом огляду від 01.11.2012 року слідчим оглянуто місце вчинення злочину (т. 1, а.с. 6-10).

Протоколом огляду предметів від 01.11.2012 року, згідно якого слідчим оглянуто пістолет, ключ вівд камери схову магазину «АТБ», дві кепки, 2 зв`язки ключів, картрідер, брелок з ножем, гроші в сумі 15 грн. (т. 1, а.с. 20-22).

Згідно висновку експерта від 09.11.2012 року, пістолет, вилучений у ОСОБА_6 , виготовлений заводським способом, являється пневматичним газобалонним пістолетом «Макаров» калібра 4,5 мм і вогнепальною зброєю не являється, придатний для здійснення пострілів сферичними пулями (т. 1, а.с. 28-29).

Згідно протоколу огліду від 01.11.2012 року, слідчим оглянуто ячейку камери схову магазину «АТБ», де виявлено та вилучено рюкзак, в якому знаходяться зошти, підручники, кухонний ніж (т. 1. а.с. 32-36).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2012 року, ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка з пістолетом напала на неї в магазині і заволоділа майном (т. 1. а.с. 41-42).

Згідно висновку судово-психіатричної експетизи від 16.06.2017 року, рівень психичного розвитку ОСОБА_6 відповідає віковій нормі. Йому притаманні такі властивості: нормальний рівень розумового розвитку, активність, егоцинтрічнісь, не дуже стійкі настрій та самооцінка, виражена возбудимість, конфліктність, демонтрастивність, дратівливий, вузьке коло інтересів. Характерно прагнення стриманості емоційних проявів.

Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_6 не оказали суттєвого впливу на його свідомість і поведінку в ситуації, яка досліджувалася. ОСОБА_6 під час вчинення злочину не перебував у стані фізіологічного аффекта або іншому емоційному стані, що могло суттєво вплинути на його свідомість та поведінку (т. 6, а.с. 74-78).

Постановами слідчого до справи долучено речові докази, а саме: гроші в сумі 15 грн., рюкзак з зошитами та підручниками, ключі, картридер, брело у вигляді ножа, кепка, пневматичний пістолет (т. 1, а.с. 244-248, 250), дані речові докази оглянуто судом.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України за ознакою нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Однак, дана кваліфікація дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Так, згідно обвинувального акту, вищезазначений злочин неповнолітній ОСОБА_6 вчинив за пропозицією обвинуваченого ОСОБА_7 , який знав про неповнолітній вік ОСОБА_6 та запропонував йому вчинити напад на реалізатора магазина і заволодіти чужим майном, переконав його у безкарності та розподілив ролі, а саме ОСОБА_6 скоїть розбійний напад на реалізатора, а ОСОБА_7 надасть йому для цього знаряддя вчинення злочину та беду чікати з викраденим майном. Після цього ОСОБА_7 передав неповнолітньому ОСОБА_6 пневматичний пістолет для вчинення злочину. Після вчинення злочину ОСОБА_6 разом з викраденим майном втік у бік «Зони відпочинку» м. Орджонікідзе, де його чекав ОСОБА_7 , після чого вони разом втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що даний злочин вчинив сам, після чого вибіг з магазину і побіг у бік пляжу, по дорозі до нього приєднався ОСОБА_17 . На пляжі вони зустріли ОСОБА_7 і їх відразу затримали працівники міліції.

Дані пояснення ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила потерпіла ОСОБА_8 , яка пояснила, що на неї напав ОСОБА_6 . Потім вона бачила як нападник утікав ще з однією людиною.

Той факт, що ОСОБА_6 утікав в бік «Зони відпочинку» не один, підтверджує і свідок ОСОБА_10 , але ці показання не спростовують версії обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що він зустрів ОСОБА_17 і разом з ним побіг на пляж.

Ця версія в ході досудового слідства не перевірялася і особу, з якою ОСОБА_6 біг у бік пляжу, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що він непричетний до вчинення розбою обвинуваченим ОСОБА_6 , не схиляв його до вчинення даного злочину. В той день він зустрів на пляжі ОСОБА_6 та ОСОБА_17 і відразу вони всі були затримані працівниками міліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив розбійний напад на ОСОБА_8 самостійно, і дана обставина знайшла підтвердження у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України, тому що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Крім того, органом досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України за наступних обставин:

01 листопада 2012 року, близько 15 год., обвинувачений ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном з метою нападу, свідомо знаючи, що ОСОБА_6 є неповнолітнім, шляхом погроз схилив його до вчинення розбійного нападу на реалізатора магазину «Джерело», розподіливши між собою ролі, а саме ОСОБА_6 скоїть розбійний напад на реалізатора, а ОСОБА_7 надасть йому для цього знаряддя вчинення злочину та беду чікати з викраденим майном. Після цього ОСОБА_7 передав неповнолітньому ОСОБА_6 пневматичний пістолет для вчинення злочину. Після вчинення злочину ОСОБА_6 разом з викраденим майном втік у бік «Зони відпочинку» м. Орджонікідзе, де його чекав ОСОБА_7 , після чого вони разом втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріальну шкоду на суму 74,50 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та пояснив, що він непричетний до вчинення розбою обвинуваченим ОСОБА_6 , не схиляв його до вчинення даного злочину і не знає скільки йому років. В той день він зустрів на пляжі ОСОБА_6 та ОСОБА_17 і відразу вони всі були затримані працівниками міліції.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазначла нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою группою осіб та за втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, сторона обвинувачення посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме:
-протокол пред`явлення особи для впідзнання (т. 1, а.с. 180-182), де свідок ОСОБА_12 серед предявлених їй осіб можливо впізнала ОСОБА_7 як особу, яка придбала у неї в магазині пневматичний пістолт;

-пояснення свідка ОСОБА_12 , яка суду повідомила, що в 2012 році працювала в магазині «Старт», де продавались пневматичні пістолети;

-протокол огляду предметів від 09.11.2012 року, яким оглянуто записки, що писав ОСОБА_7 . ОСОБА_6 про те, щоб ОСОБА_6 взяв вину за розбійний напад на себе (т. 1, а.с. 211-213);

-згідно висновку експерта, вищезазначений рукописний текст виконаний ОСОБА_7 (т.1, а.с. 238-241);

-постанова слідчого, якою вказані записки долучено до матеріалів справи(т. 1. а.с. 242), вилучені у ОСОБА_7 мобільний телефон, ключі, портмоне, обойма для пневматичного пістолету, пакетик з металевими кульками, навушники, безпалі перчатки (т. 1. а.с. 249).

Крім цього, на обгрунтування винуватості ОСОБА_7 , сторона обвинувачення посилається на вищедосліджені докази, а саме : пояснення свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_8 .
Стосовно записок, де ОСОБА_20 пропонує ОСОБА_21 взяти на себе всю вину у скоєнні злочину, ОСОБА_7 пояснив, що дійсно їх писав, коли вони перебували в ІТТ, оскільки довідався у чому ОСОБА_6 обвинувачюють і давав йому поради таким чином.

Аналіз вказаних доказів вказує на те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 стверджує про те, що самостійно вчинив розбійний напад на реалізатора магазину «Джерело» і його покази підтверджуються у сукупності поясненнями свідків і потерпілої, а також обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ніяких належних та допустимих доказів вини ОСОБА_7 в розумінні ст. 91 КПК України суду не надано та судом не встановлено.

Факт придбання ОСОБА_7 пневматичного пістолету сам по собі не доводить його вини у скоєнні інкрімінованого йому злочину.

Таким чином, всі досліджені судом докази по даному злочину жодним чином не підтверджують обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, та його вину.

При ухвалені вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в п.43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», згідно якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, а отже він підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він посягнув на чуже майно, скоївши тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив злочин неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання, хворіє на гепатит С.

Обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_6 , суд вважає вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, а тому являється небезпечним для суспільства.

Враховуючи, що вищезазначений злочин ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку від 01.07.2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, 69 КК України, яким його засуджено до 8 років позбавлення волі, а тому покарання ОСОБА_6 слід призначати за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався, цивільні позови не заявлені.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув*язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111)суд зараховує обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином щодо ОСОБА_6 зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув*язнення з 01.11.2012 року по 04.11.2012 року, а також строк перебування ОСОБА_6 , який відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження, з 24.07.2015 року по 05.01.2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374, п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення даного покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.07.2015 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 13.11.2014 року.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в межах данного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду, з 01.11.2012 року по 04.11.2012 року включно, з 13.11.2014 року по 05.01.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази записки, адресовані ОСОБА_6 від імені ОСОБА_7 , зошити зі зразками почерку ОСОБА_7 , кепку чорного кольору, 2 вязки ключів, картридер, брелок у вигляді маленього кона, кепку чорно-сірого кольору, пневматичний пістолет, що зберігаються в камері схову Покровського ВП знищити; 3 купюри номіналом 5 грн в сумі 15 грн., які здані на зберігання на депозитний рахунок банку Покровського ВП передати в дохід держави; рюкзак з підручниками та зошитами, що належить ОСОБА_6 та перебуває на зберіганні в камері схову Покровського ВП - повернути ОСОБА_5 , мобільний телефон, ключі, портмоне, обойму для пневматичного пістолету з металевими кульками, пакетик з металевими кульками, навушники, безпалі печатки чорного кольору, що зберігаються в камері схову Покровського ВП повернути ОСОБА_7 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1