Справа № 567/1/18 .
У Х В А Л А

03.01.2018 м. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 перевіривши внесене у кримінальному провадженні №0000547 від 31.12.2017, клопотання старшого слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором ОСОБА_3 про арешт майна на відповідність вимогам ст.ст.170-173 КПК України,-

встановила:
старший слідчий СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 звернулась в суд із клопотанням, яке погоджене прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в якому просить накласти арешт на легковий автомобіль марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 у виді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що підлягає направленню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547 від 31.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2017, близько 19:20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у тамбурі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 та розташований по АДРЕСА_2 , діючи умисно групою осіб з ОСОБА_6 , з особливою зухвалістю, грубо порушуючи встановлені суспільством правила та норми поведінки, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, у громадському місці, безпричинно став наносити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а саме завдав удар кулаком руки в голову ОСОБА_7 , в послідуючому, коли останній знаходився в сидячому на колінах положенні, наніс близько 7 ударів взутими ногами в різні частини тіла потерпілого, заподіявши йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

За матеріалами клопотання 02.01.2018, під час огляду місця події -автодороги в м. Острог Рівненської області, навпроти буд. 89 по проспекту Незалежності, виявлено та вилучено легковий автомобіль марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 .

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль, оскільки підставою арешту майна є об`єктивні підстави вважати, що дане майно є доказом злочину, тому наявна необхідність у запобіганні можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі стороннім особам.

Зазначає, що арешт на дане майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів. Окрім того вказує, що значення речей для встановлення обставин у кримінальному провадженні мають істотне значення та є джерелом доказів, які слугуватимуть підтвердженням кримінального правопорушення. Вважає, що затримання зазначеного транспортного засобу має значення для кримінального провадження з метою подальшого проведення детального огляду за участі експерта-криміналіста та інших спеціалістів. Тому рахує за необхідне накласти арешт на дане майно.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, визначено коли допускається арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди. Жодна з цих умов у клопотанні не наведена.

Відповідно до вимог пп.1,2 ч.3 ст. 171 КПК у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розмір цієї шкоди.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні зазначається розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
В клопотанні не зазначено належних підстав, передбачених ст.170 КПК України, щодо відповідного обґрунтування та необхідності арешту майна, а також жодних доказів, які підтверджують, що саме вказаний легковий автомобіль марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 , безпосередньо причетний до вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК України).
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, в матеріалах клопотання відсутні докази, що автомобіль марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , визнаний речовим доказом.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу, а саме: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Всупереч вищевикладеному, суддя розглядаючи питання про арешт майна не вбачає в даному клопотанні правових підстав для арешту вказаного легкового автомобіля, а саме марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б вказували на достатність доказів, що вказують на причетність запитуваного майна до вчинення кримінального правопорушення. Крім того, слідчим не зазначено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Окрім того, в матеріалах клопотання відсутні відомості про те, що власник автомобіля відмовиться надати майно на експертизу або якось приховає, пошкодить, зіпсує, знищить, перетворить, відчужить майно. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 навпаки співпрацює зі слідством.
Пунктом 6 ч.2 ст.173 ККПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст.1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд вважає, що можливість особи користуватися майном відповідно охоплюється поняттям у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції.
Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що при розгляді такої категорії справ як втручання у право власності необхідно оцінювати сумісність заходу втручання в право особи на володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК повертає його прокурору та встановлює строк в 72 години для усунення недоліків про що постановляє ухвалу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалила,
клопотання старшого слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 , про арешт майна повернути процесуальному прокурору, для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддяОСОБА_1