1-кп/760/1197/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця с.Радинка ,Поліського району, Київської
області , громадянина України , освіта середня, не
одруженого ,військовослужбовець військової частини
НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого ,-
за участю прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України ,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду стрільця-санітара 2 відділення охорони 2 взводу охорони 7 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,у військовому званні солдата, 13.03.2017 о 08.15 ,в умовах особливого періоду ,діючи з умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитись від неї , у порушення вимог ст.ст. 6,11,16,49,216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999 , ст.ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , самовільно , без дозволу командування , без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та направився до місця свого проживання в м. Києві ,де став проводити час на власний розсуд , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби ,звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.
15.05.2017 біля 09.00 обвинувачений ОСОБА_5 самостійно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в суді повністю визнав себе винним і фактичні обставини правопорушення ним не оспорювались. Визнав, що дійсно ,починаючи з 13.03.2017 по 15.05.2017 був відсутній по місцю служби у військовій частині та перебував весь час вдома , оскільки мав конфліктні відносини зі своїм начальником. Він знає ,що не мав права залишати військову частину в умовах особливого періоду , але він добровільно повернувся на службу, визнав свою провину і щиро розкаявся. Також обвинувачений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» , оскільки він є учасником АТО .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд при встановленні фактичних обставин справи обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином , суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразились у самовільному залишенні військової частини, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду,крім воєнного стану.
Його дії суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 407 ч. 4 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину - відповідно до ст. 12 КК України який віднесений до тяжких, особу обвинуваченого і вважає, що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі .
Обставинами ,що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує стан його здоров`я, щире розкаяння у вчиненому, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Обставин , що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Також суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 вимоги ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ,якою передбачено ,що звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та він інших покарань ,не пов`язаних
з позбавленням волі ,особи,кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами ,але вироки стосовно них не набрали законної сили , а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням , передбаченим частинами 2,3,4 ст. 408 ,ст. 410 , частинами 2,3,4 ст. 411 Кримінального кодексу України ,які захищали незалежність ,суверенітет та територіальну цілісність України ,брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення,отримали статус учасника бойових дій ( крім осіб,зазначених у частині четвертій статті 86 КК України ,ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
В суді встановлено , що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який не є особливо тяжким ; в період з 21.12.2016 по 31.01.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції ,забезпеченні її проведення і захисті незалежності,суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей .
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбуття покарання.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: