АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4093/17 Номер провадження 11-кп/786/357/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 24 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного основного і додаткового покарання.

Постановлено стягнути з обвинуваченого:

-на користь потерпілого ОСОБА_9 75000 грн. моральної шкоди;

-на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 1779 грн. 66 коп.;

-на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 8178 грн. 26 коп.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

15 вересня 2016 року близько 8 год. обвинувачений, керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Європейської в м. Кременчук Полтавської області в напрямку перехрестя з проспектом Свободи, проїзна частина якого є головною по відношенню до проїзної частини вулиці Європейської. Перетинаючи це нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, ОСОБА_8 , в порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 та 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, виїхав на вказане перехрестя, де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля з правою передньою частиною мопеда «Viper Active» під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по проспекту Свободи.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду в частині стягнення на користь держави витрат за лікування потерпілого, оскільки прокурор, який подавав цей позов, не сплатив судовий збір. Крім того, погоджується з розміром моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 лише в сумі 1500 грн. При цьому зазначає, що в даному випадку груба необережність потерпілого сприяла виникненню такої шкоди.

В іншій частині вирок суду прохає залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить змінити вироку суду в частині вирішення цивільного позову та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого 200000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування таких вимог зазначає, що внаслідок отриманих під час ДТП травм потерпілому було встановлено ІІІ групу інвалідності.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 прохає залишити її без задоволення.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність відмови в задоволенні цивільного позову прокурора, оскільки він не сплатив судовий збір, є необґрунтованими.

Приписами ст.128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Згідно з роз`ясненнями в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», при розгляді кримінального провадження поряд з іншими обставинами обов`язковому з`ясуванню і вирішенню підлягають питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Відповідальність за відшкодування таких витрат може покладатися на засуджених осіб при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, прокурор у відповідності з вимогами закону подав цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на стаціонарне лікування потерпілого. При цьому прокурор звільнений від сплати судового збору за подачу цього позову.
Більше того, процесуальним законодавством не передбачено підстави скасування судового рішення в частині вирішення цивільного позову через несплату судового збору.
Тому апеляційна скарга обвинуваченого в цій частині не підлягає задоволенню.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність зменшення стягненої на користь потерпілого моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх слушними.

Виходячи зі змісту статей 127-129 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, зокрема, у разі спричинення йому злочином або іншим суспільно небезпечним діянням моральної шкоди.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, встановленими КПК України, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому було визначено без достатнього урахування конкретних обставин провадження, що не відповідає ступеню завданих йому фізичних та моральних страждань, а тому, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
Тобто, судом першої інстанції не було дотримано вимог статей 23, 1167, 1168 ЦК України, статей 127-129 КПК України та рекомендацій, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Також суд не врахував того, що злочин було вчинено з необережності, а інвалідність 3-ї групи потерпілому встановлена лише на строк до 1 липня 2018 року з причин загального захворювання (а.с.27).

З огляду на викладене вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, оскільки, на думку колегії суддів, визначений місцевим судом розмір моральної шкоди є необ`єктивно завищеним та необґрунтованим.
При цьому апеляційний суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також характер правопорушення та ступінь вини обвинуваченого.
Тому колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, до 50000 грн., задовольнивши частково апеляційну скаргу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 змінити.
Зменшити розмір відшкодування обвинуваченим ОСОБА_8 моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 до 50000 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4