Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1245/17
провадження № 1-км/368/103/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2017 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000392 від 12.07.2017 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь Шевченківський Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середньо - спеціальна, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
та стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кагарлик Київської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , освіта середньо - спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
з участю сторін кримінального провадження:
- сторони обвинувачення - прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5
- сторони захисту обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , -
в с т а н о в и в:
11 липня 2017 року приблизно о 22 годині ОСОБА_3 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, прийшов до домогосподарства, де проживає ОСОБА_4 та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо принісши із собою алкогольні напої, які вони почали разом розпивати. Під час спілкування невстановлена особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, повідомила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що на території домогосподарства, власником якого є ОСОБА_6 та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , в багажному відділенні автомобіля ГАЗ-24, що належить вітчиму останнього ОСОБА_7 , зберігається бензопила. Також невстановлена особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, повідомила і те, що на даний час мешканці вказаного домогосподарства за місцем свого проживання відсутні, а багажне відділення вказаного автомобіля не зачиняється, внаслідок того, що його власник нещодавно втратив від нього ключі. В подальшому останній запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинити крадіжку вищевказаної бензопили. У цей момент ОСОБА_3 спільно з останніми, обговоривши деталі та узгодивши весь перелік своїх подальших дій, вирішили разом вчинити крадіжку чужого майна, а саме майна ОСОБА_7
11.07.2017 р. приблизно о 23 годині ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, спільно з невстановленою особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, за попередньою змовою, групою осіб з останніми, підійшов до території огородженого домогосподарства, що належить ОСОБА_6 та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . Там, упевнившись у відсутності власника, інших мешканців домогосподарства та в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаний єдиним умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_4 , через незачинену створку воріт зайшов на територію вказаного домогосподарства, попередньо залишивши невстановлену особу, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, поблизу входу в нього для подачі відповідного сигналу у разі появи сторонніх осіб чи повернення власника.
Перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_4 прослідував до автомобіля ГАЗ-24, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 та який був розміщений поряд з житловим будинком, після чого, відчинивши його багажне відділення, виявив та викрав раніше використовувану бензопилу марки «WERK BWS-45PT», вартістю 937 гривень, що належить ОСОБА_7 .
З місця події ОСОБА_3 спільно з невстановленою особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 зникли в невідомому напрямку, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 937 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 11 липня 2017 року до нього до дому прийшов ОСОБА_9 із невстановленою досудовим слідством особою. Вони разом розпивали спиртні напої, під час якої було вирішено вчинити крадіжку бензопили. Вони втрьох пішли до будинковолодіння, яке знаходиться на АДРЕСА_4 , де знаходився автомобіль в якому була бензопила. Прийшовши на вул.. Тітова, та переконавшись, що за ним ніхто не слідкує, він разом з ОСОБА_10 зайшов на території, де знаходився автомобіль. ОСОБА_11 відчинив машину, а він тримав мішок, який принесли із собою та поклавши бензопилу, пішли. Пилу забрала невстановлена досудовим слідством особа, яка пообіцяла її продати, а потім з ним розрахуватися. Він щиросердно розкаюється та обіцяє, що таке більше не повториться.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 11 липня 2017 року із невстановленою слідством особою він прийшов до дому ОСОБА_12 , де розпивали спиртні напої, під час якого було вирішено вчинити крадіжку. Вони втрьох пішли до будинку, де знаходився автомобіль, в якому знаходилася бензопила, що вони думали викрасти. Він з ОСОБА_13 пішли до будинку, щоб пересвідчитися, що там нікого немає, а невстановлена досудовим слідством особа залишилась біля воріт, щоб дивитись за навколишнім, а потім вони підійшли до машини, відчинивши багажне відділення машини, забрали звідти бензопилу, яку поклали у мішок, якого принесли із собою, та пішли. Бензопилу взяла невстановлена досудовим слідством особа, що знала, кому вона реалізує викрадене, а потім він мав з ними розрахуватися. Він щиросердно розкаюється. Обіцяє, що таке більше не повториться.
Так, потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутність. Просить суд покарати обвинувачених згідно чинного законодавства.
За згодою обвинувачених та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України (в редакції 2012 року), визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, при цьому допитати обвинувачених і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинувачених.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції 2001 року), підтверджується також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування справи, які не були об`єктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України (в редакції 2001 року), підтверджується також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування справи, які не були об`єктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції 2001 року) та щиро покаявся , що підтвердив це і у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції 2001 року) та щиро покаявся , що підтвердив це і у судовому засіданні.
Таким чином суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , яке містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України (в редакції 2001 року) - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, обвинувачений винний у вчиненні даного злочину та підлягає покаранню.
Таким чином суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України (в редакції 2001 року) - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, обвинувачений винний у вчиненні даного злочину та підлягає покаранню.
Обставини, які характеризують особу обвинувачених.
Згідно паспорту, виданого 05 січня 2001 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Корсунь Шевченківський Черкаської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , на території населеного пункту не зареєстрований. Інформація про проживання без реєстрації ОСОБА_3 в с. Переселення у виконавчому комітеті відсутні.
Згідно вимоги про судимість № 4498/109/1009/1/02-17 від 22.08.2017 станом на 01.09.2017 року ОСОБА_3 являється раніше не судимим.
Згідно даних, що міститься у вимозі на судимість на ОСОБА_3 , є відомості, що 18.07.2017 року до суду було направлено обвинувальний акт, але даних, проте що є вирок суду, який набрав законної сили, відомостей не містить. Згідно ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 523 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 270 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 22 липня 2013 року обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кагарлик Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області вбачається, що на гр.. ОСОБА_4 при міськвиконкомі на даний час компрометуючих та інших матеріалів немає.
Згідно вимоги про судимість № 4496/109/1009/1/02-17 від 22.08.2017 станом на 26.08.2017 року ОСОБА_4 являється раніше не судимим.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 522 обвинувачений ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 271 обвинувачений ОСОБА_4 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.
Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжким злочином.
Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , є тяжким злочином.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, по справі характеризується посередньо, має постійне місце проживання без реєстрації, щиро покаявся, сприяв у розслідуванні злочину, а також бере до уваги, що завдана шкода потерпілому ним повністю відшкодована шляхом повернення викраденого, досудову доповідь, згідно якої на думку органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, та вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ст.. 185 ч. 3 КК України, прийшовши до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому суд вважає за необхідне ОСОБА_3 звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Проте, суд вважає, що ОСОБА_3 є особою, яка раніше є не судимою, оскільки хоч вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 є , проте він не набрав законної сили станом на час винесення даного вироку, тому не можливо обвинуваченому призначити покарання із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, по справі характеризується посередньо, має постійне місце проживання, щиро покаявся, сприяв у розслідуванні злочину, а також бере до уваги, що завдана шкода потерпілому ним повністю відшкодована шляхом повернення викраденого, досудову доповідь, згідно якої на думку органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, та вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ст.. 185 ч. 3 КК України, прийшовши до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому суд вважає за необхідне ОСОБА_4 звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід залишити до вступу вироку в законну силу.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації (органи кримінально-виконавчої інспекції) за місцем його проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити у вигляді особистого зобов`язання.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації (органи кримінально-виконавчої інспекції) за місцем його проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , та із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової трасо логічної експертизи в сумі 1360 грн. 00 коп. по 680 (шістсот вісімдесят) грн. з кожного.
Речові докази по кримінальному провадженню: вилучені 12.07.2017 року під час ОМП по вул.. Тітова, 112, м. Кагарлик Київської області під час огляду автомобіля марки «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з крижки багажного відділення автомобіля сліди папілярних ліній, які поміщено до спеціального пакету № 3716842, знаходиться при матеріалах справи, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000392 від 12.07.2017 року; бензопилку марки «WERK BWS-45PT» яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_7 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1