Справа № 204/8219/17
Провадження № 1-м/204/15/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
затриманої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мовою паспорта: ОСОБА_9 ), уродженки м. Актобе Актюбінської області Республіки Казахстан, громадянки Республіки Казахстан, яка розшукується компетентними органами Республіки Казахстан у зв`язку зі скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст. 176, п. «б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 20 грудня 2017 року надійшло клопотання заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про застосування екстрадиційного арешту на строк до 12 місяців відносно ОСОБА_4 , яка розшукується компетентними органами Республіки Казахстан у зв`язку із скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст. 176, п. «б» ч.4 ст.176 кримінального кодексу республіки Казахстан.
В обґрунтування клопотання, заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, зазначає що 16.11.2017 року працівниками СКП Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримано в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України громадянку Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває у міждержавному розшуку та розшукується Саздинським ВП УВС м. Актобе Актюбінської області по кримінальній справі № 2211 з метою арешту та екстрадиції за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст. 176, п. «б» ч.4 ст. 176 КК Республіки Казахстан (крадіжка; крадіжка вчинена неодноразово у великому розмірі; заволодіння чужого майна довіреного винному вчинене з використанням службового становища неодноразово в особливо великому розмірі), що карається позбавленням волі на строк до 12 років.
Ухвалою суду №2 м. Актобе Актюбінської області Республіки Казахстан від 02.09.2014 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно довідки ДВС Актюбінської області УМС від 21.11.2017 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою Республіки Казахстан.
Інкриміновані ОСОБА_4 злочини за законодавством України відповідають ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 191 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, тобто відповідно до ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року діяння ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на термін не менше одного року, а саме більш тяжке покарання. Строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений злочин відповідно до вимог ст. 49 КК України не закінчився.
12.12.2017 року до Генеральної прокуратури України від Генеральної прокуратури Республіки Казахстану відповідно до ст.ст. 56, 58, 60, 80 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року надійшов запит №2-271 про застосування тримання під вартою та екстрадицію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст. 176, п. «б» ч.4 ст. 176 КК Республіки Казахстан. Проведення екстрадиційної перевірки Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Дніпропетровської області.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив суд застосувати екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_4 , з утриманням в Дніпропетровський установі виконання покарань № 4 для забезпечення її видачі правоохоронним органам Республіки Казахстан строком до 12 місяців.
ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, та просила суд застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскілкьи вона не має намірів приховуватися від слідства та бажає бути разом зі своєю донькою. Також суду повідомила, що вона народилася у Казахстані у м. Актобе, є громадянкою республіки Казахстан. У кінці серпня 2014 року вона переїхала з Казахстану до України. Офіційно місце свого проживання не реєструвала. Проживає за вказаною адресою разом з матір`ю та своєю малолітньою донькою 2013 року народження. Квартиру вони орендують. На момент затримання вона проходила стажування у ТОВ «Флагман» на посаду брокера. До цього працювала ріелтором, продавцем та помічником бухгалтера. На теперішній час у зареєстрованому шлюбі вона не перебуває, оскільки шлюб було розірвано у Казахстані після того як вона покинула свою країну. Колишній чоловік та батько її дитини залишився у Казахстані. На обліку у лікарів не перебуває. Має добрий стан здоров`я. Раніше не судима. Перебуваючи у ДУВП № 4 звернулася до міграційної служби з заявою про надання їй статусу біженця. Про те, що у Казахстані її в чомусь обвинувачують вона дізналася тільки після свого затримання. З Казахстану вона поїхала по сімейним обставинам у зв`язку з погіршенням стосунків зі своїм чоловіком, у зв`язку з чим вона хвилювалася за своє життя та життя своєї доньки.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та зазначив, що у задоволенні клопотання слід відмовити, та застосувати домашній арешт. Суду пояснив, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків, які б свідчили про необхідність застосування до неї виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто. Враховуючи, що у затриманої є родина та малолітня дитина, просив застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також повідомив, що перебуваючи у ДУВП № 4 ОСОБА_4 звернулася до міграційної служби з заявою про надання їй статусу біженця.
Вислухавши пояснення прокурора, затриманої, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до статті 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:
1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;
2) документи про громадянство особи;
3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.
При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно статті 56 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, договірні сторони зобов`язуються відповідно до умов Конвенції, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для виконання вироку. Видача для притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, які за законом запитуючої сторони є карані і за скоєння яких передбачається покарання у вигляді позбавлення волі строком не менше одного року або більш тяжке покарання.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2017 року по справі № 202/7677/2017, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб, з утриманням в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» до отримання запиту про її видачу.
У матеріалах клопотання міститься запит № 2-271 від 12.12.2017 року, компетентних органів Республіки Казахстан про видачу (екстрадицію) громадянки Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст. 176, п. «б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан.
Постановою слідчого СВ Саздинського ВП УВС м. Актобе від 30.08.2014 року ОСОБА_4 притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальній справі та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч. 4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан (а.с.4-5).
Постановою суду №2 м. Актобе Актюбінської області від 02 вересня 2014 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченій у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан санкціоновано арешт на строк два місяці з моменту затримання (а.с.6).
Постановою старшого слідчого СВ Саздинського ВП УВС м. Актобе ОСОБА_10 про зміну та доповнення кваліфікації діяння підозрюваного від 22.11.2017 року, діяння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за досудовим розслідуванням кваліфіковані за ст.ст. 175 ч.1, 175 ч.3 п. «б», 176 ч.4 п. «б», 176 ч.4 п. «б» Кримінального кодексу Республіки Казахстан (в редакції 1997 року) (а.с.10-11).
Інкримінований ОСОБА_4 злочини за законодавством України відповідають ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 191 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений злочин відповідно до вимог ст. 49 КК України не закінчився.
Згідно листа Відділу міжнародного поліцейського співробітництва від 16.11.2017 року Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в міжнародному розшуку з 25.12.2014 року по «червоній картці Інтерполу №«А-10224/12-2014», з метою арешту та екстрадиції до Республіки Казахстан для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.4 «Б» ст.175, ч.3 ст.176 КК Республіки Казахстан, ініціатор розшуку правоохоронні органи Казахстану (а.с.17).
Суд наголошує, що під час вирішення клопотання про екстрадиційний арешт затриманої, суд не досліджує питання про її винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що згідно довідки Департаменту внутрішніх справ Актюбінської області Управління міграційної служи від 21.11.2017 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою Республіки Казахстан (а.с.12).
Як зазначили затримана та її захисник, у грудні 2017 року, після її затримання, вона звернулася до ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про надання статусу біженця. Прокурор також повідомив, що йому відомо про таке звернення затриманої.
Згідно ч. 1 ст. 585 УПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Частиною 2-ю вказаної статті встановлено, що при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:
1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Слід зазначити, що прокурором не надано слідчому судді відомостей про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, а з матеріалів клопотання встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом №2 м. Актобе Актюбінської області 02 вересня 2014 року розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_4 , оскільки вона на той час вже перебувала на території України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того слід зазначити, що тяжкість покарання, що загрожує особі в разі її засудження не може бути виключною підставою для висновку про те, що ця особа буде переховуватися від суду.
Щодо віку та стану здоров`я ОСОБА_4 слід зазначити, що зі слів затриманої вона має добрий стан здоров`я, перебуває у працездатному стані та є утримувачем своєї малолітньої дитини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) суд приймає до уваги наступні факти.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у м. Дніпрі у орендованій квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди житла від 16.08.2017 року. Разом з ними проживає матір затриманої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , видане 23.04.2015 року, та зареєстроване місце проживання з терміном реєстрації до 06.02.2018 року.
За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_4 має повноцінну родину, має на своєму утриманні малолітню доньку, яку вона зобов`язана утримувати.
Крім того, судом враховується той факт, що ОСОБА_4 до її затримання, мала місце роботи на ТОВ «Флагман».
Таким чином, на підставі досліджених матеріалів суд приходить до висновку про наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 за місцем свого постійного проживання.
Слід зазначити, що наявність у ОСОБА_4 родини та малолітньої дитини, враховуючи міцні соціальні зв`язки, суд розцінює як наявність обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.
Згідно ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час ОСОБА_4 звернулася до Державної міграційної служби з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує особистого захисту.
Тобто, у випадку вирішення питання про надання ОСОБА_4 статусу біженця, або особи, яка потребує особистого захисту, підстав для її видачі запитуваній стороні не буде.
При вирішенні клопотання прокурора слід приділити особливу уваги забезпеченню прав та законних інтересів малолітньої дитини затриманої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з огляду на наступне.
Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка є частиною національного законодавства України - дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові а також моральної та матеріальної забезпеченості.
Крім того, вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із своєю матір`ю.
Вирішуючи клопотання про застосування екстрадиційного арешту суд враховує вік малолітньої дитини, якій виповнилося 4 повних роки, її стать, оскільки дитина є дівчинкою, забезпечення її матір`ю необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини як дівчинки, відсутність в неї батька на території України, керуючись перш за все інтересами дитини, суд приходить до переконання, що розлучення дитини з матір`ю на тривалий час завдасть дитині непоправної шкоди і вкрай негативно відобразиться на її духовному та моральному розвитку, оскільки в такому випадку вона буде позбавлена батьківського піклування, любові та догляду зі сторони матері.
При вирішенні клопотання також враховую, що прокурором під час розгляду клопотання не було доведено, що застосування інших, не пов`язаних з триманням під вартою, більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення видачі особи (екстрадиції) компетентним органам Республіки Казахстан.
З урахуванням вищенаведеного, віку та стану здоров`я арештованої, відсутності в неї судимостей, міцності її соціальних зв`язків, враховуючи наявність в неї родини та перебування на її утриманні малодітної дитини, яка потребує постійного догляду матері та розлучення з якою буде мати вкрай негативний вплив на дитину, приймаючи до уваги наявність заяви про визнання її біженцем або особою, яка потребує особистого захисту, наявність місця роботи та постійного місця проживання у м. Дніпрі, приходжу до переконливого висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вважаю за можливе обрати щодо неї запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме домашній арешт на певний період доби.
При цьому, вважаю за необхідне покласти на затриману обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, принципу 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, та керуючись ст.ст. 181, 194, 574, 584, 585, 589 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мовою паспорта: ОСОБА_9 ), громадянки Республіки Казахстан, яка знаходиться у міжнародному розшуку, у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених ч.1 ст. 175, п. «б» ч.3 ст. 175, п. «б» ч.4 ст. 176, п. «б» ч.4 ст.176 кримінального кодексу республіки Казахстан відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;
- не залишати місце свого постійного проживання в період часу з 19.00 години по 06.00 годину кожного дня, а саме квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Визначити строк дії обов`язків, покладених судом, до 18 лютого 2018 року.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, для виконання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1