Провадження № 1-кп/537/240/2017
Справа № 537/3158/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0001256 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Бесідовщина Гребінківського району Полтавської області, українець, громадянин України, не одружений, освіта середня, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.89 КК України є таким, що не має судимості, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

25.06.2017 року близько 10 години ОСОБА_4 перебуваючи біля приміщення кафе «Мілка», що розташоване за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Генерала Манагарова б.2, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 , під приводом здійснення дзвінка по мобільному телефону, заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном «Sоny LT 22L» вартістю 356 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_5 до судового засідання за викликом не прибув, однак завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить кримінальне провадження розглядати за його відсутності.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілого, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність потерпілого, оскільки за його відсутності можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи фактичних обставин та зібраних доказів, свою вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин та по мотивам, що вказані в описовій частині вироку. У вчиненому щиро кається.

Учасники судового провадження не оспорювали докази щодо обставин вчинення обвинуваченим встановленого судом злочину та не заперечували визнати недоцільним дослідження цих доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обстави.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по факту заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 кваліфіковано за ст.190 ч.2 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Між тим, як встановлено судом, ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, зокрема останнім вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 08.05.2007 року за ст.ст.162 ч.1, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі та 28.12.2010 року останнього звільнено умовно достроково від відбування вказаного покарання на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 18 днів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Згідно ст.90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання. Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Оскільки заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 мало місце 25.06.2017 року, то відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.89 КК України ОСОБА_4 є таким, що не має судимості.

Враховуючи викладене, суд виключає із обвинувачення пред`явленого ОСОБА_4 кваліфікуючу ознаку «повторність», перекваліфіковує його дії із ст.190 ч.2 КК України на ст.190 ч.1 КК України та кваліфікує його дії як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що останній вчинив злочин невеликої тяжкості, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину в силу ст.89 КК України був не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив не насильницький злочин невеликої тяжкості, на час вчинення злочину в силу ст.89 КК України був не судимий, має на утриманні малолітню дитину, у вчиненому щиро розкаявся, то суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, в порядку передбаченому ст..ст.75,76 КК України.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не вбачається.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, поклавши на нього під час іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору та надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому та потерпілому роз`яснити їх право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1