справа № 208/6463/17
№ провадження 1-кп/208/613/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00002030 від 20.09.2017 і угоду про визнання винуватості, укладену прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №00002030, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.09.2017, та обвинуваченими у цьому провадженні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого базову загальну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.04.1991 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 142, ст. 44 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, додатковий захід - конфіскація майна; вирок набув законної сили 16.05.1991, звільнився 03.04.1991 по відбуванню строку покарання;

- 29.09.1994 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 142, ст.42 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 6 років, додатковий захід - конфіскація майна, вирок набув законної сили 15.11.1994;

- 01.12.1998 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140, ст.43 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 6 місяців; частково приєднано невідбутий строк 3 роки 6 місяців за вироком Бабушкінського районного судом міста Дніпропетровська до відбуття 7 років позбавлення волі, додатковий захід - конфіскація майна, зарахувати до строку невідбутого покарання у вигляді позбавлення волі 2 роки 2 місяці 6 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, вирок набув законної сили 26.02.1999; звільнився 27.02.2001 по відбуванню строку покарання;

- 06.11.2002 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 44 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 1 рік, вирок набув законної сили 09.01.2002; звільнився 23.10.2003 по відбуванню строку покарання;

- 28.01.2005 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, звільнений із зали суду, вирок набув законної сили 22.04.2005;

- 18.02.2008 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, вид покарання - позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк 6 місяців за вироком суду Заводського району міста Дніпродзержинська від 28.01.2005, до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі, вирок набув законної сили 15.03.2009; звільнився 07.07.2011 умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 21 день;

- 20.11.2013 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 ККУ звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, вирок набув законної сили 21.12.2013;

- 09.02.2017 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати 6 місяців позбавлення волі за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2013, до відбування - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк з 21.04.2015 до набуття вироком законної сили, звільнений 31.07.2017 по відбуванню строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №00002030 від 10.08.2017 та угод про визнання винуватості від 15.11.2017р. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах:

18.09.2017 приблизно о 13.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) раніше знайомі між собою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшли до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вищевказаній квартирі, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 раптово виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4

18.09.2017 приблизно о 13.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи у коридорі квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару в область голови людини можливо спричинити їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки свого діяння та свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар правою рукою, а саме внутрішньою частиною долоні, в область підборіддя, від чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , перебуваючи у зазначеному місці та у зазначений час, схопив ОСОБА_4 руками за одежу та затяг його до кімнати зазначеної квартири, де діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару в область голови людини можливо спричинити їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки свого діяння та свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 кілька ударів (не більше чотирьох) рукою в область голови, після чого наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область голови та один удар ногою в область голови, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

Внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_7 ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1265-Е, спричинені тілесні пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцями на обличчі, голові, які супроводжувались явищами струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня.

В цей самий час, тобто 18.09.2017 приблизно о 13.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , побачив на кухні телевізор «Elenberg 2120 US» серійний номер AM951, який належить ОСОБА_4 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4753-17 від 09.10.2017 становить 3 416 (три тисячі чотириста шістнадцять) гривень.

В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_4 зазначеного телевізору, про що ОСОБА_5 . ОСОБА_7 не повідомляв.

Реалізуючи свій протиправний, умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_4 зазначеного телевізору, ОСОБА_5 перебуваючи у вищевказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, відкрито, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що його дії помічені власником майна, не узгоджуючи своїх дій з ОСОБА_7 , взяв з кухні зазначений телевізор та виніс його із вказаної квартири, зникнувши таким чином з поля зору ОСОБА_4 , а протиправно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши таким чином ОСОБА_4 майнової шкоди на вищевказану суму.

15.11.2017 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченими у цьому провадженні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_5 підписуючи угоду, повністю погодився з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_7 підписуючи угоду, повністю погодився з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.2 ст.125 КК України

Обвинувачені під час досудового розслідування беззастережно визнали свою вину в інкримінованих їм діяннях та зобов`язуються:

1) співпрацювати з правоохоронними органами у наданні відомостей про осіб, що причетні до вчинення злочинів та обставини, при яких вказані особи вчиняють злочини;
2) сприяти розслідуванню та дати показання свідка щодо обставин та осіб, які займаються вчиненням злочинів, а також виявленні та припиненні відомих йому кримінальних правопорушень
Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 заподіяна матеріальна шкода на суму 3 416 (три тисячі чотириста шістнадцять) гривень, я в ході проведення досудового розслідування була повністю відшкодована.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України злочин, відноситься злочинів середньої тяжкості, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 (згідно зі ст.66 КК України), є щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання підозрюваного (згідно ст. 67 КК України) не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_5 (раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно), сторони узгодили покарання:

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України злочин, відноситься злочинів невеликої тяжкості, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 (згідно зі ст.66 КК України), є щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання підозрюваного (згідно ст. 67 КК України) є рецидив злочинів.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_7 (раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно), сторони узгодили покарання:

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді арешту строком шість місяців

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання: невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченим роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідки обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання підозрюваним Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Крім того, обвинуваченим роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді арешту строком на 6 місяців. Злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що прийшов разом з ОСОБА_5 до свого знайомого ОСОБА_4 поговорити за їх спільного знайомого хлопця, який вже помер, випили, в ході розмови він заподіяв ОСОБА_9 тілесні пошкодження, зазначені в обвинувальному акті, як ОСОБА_5 виносив телевізор потерпілого не бачив, не домовлялися .

Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст..75 КК звільнити його від відбування з випробувальним строком 2 роки. Злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що прийшли з ОСОБА_10 до потерпілого, ОСОБА_10 пішов з ним в окрему кімнату і що там відбувалося між ними він не бачив, сам він був дуже випивший, взяв телевізор потерпілого та пішов з ним, потерпілий бачив як він виносив телевізор.

Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вказав, що просить затвердити укладену угоду, він пробачив обвинувачених, це його знайомі, телевізор йому повернули. Він бачив, ОСОБА_5 виносив його телевізор, ОСОБА_10 спричинив йому тілесні пошкодження зазначені в обвинувальному акті.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачених повне порозуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили їх погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо них обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надані угоди про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до злочину невеликої тяжкості та до середньої тяжкості, приймаючи до уваги що потерпілий надав письмову згоду прокурору на укладення між ними угоди - в цьому кримінальному провадженні може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченими.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а тому визнання ними винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного ОСОБА_7 , ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_7 за місцем фактичного проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, повне визнання вини, щире каяття, допомогу у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, а саме: призначити покарання ОСОБА_7 у виді арешту строком на 6 місяців.

З урахуванням особи винного ОСОБА_5 , ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_5 за місцем фактичного проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, повне визнання вини, щире каяття, допомогу у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, а саме: призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із звільненням від відбуття призначеного судом покарання із випробувальним строком 2 роки, покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.11.2017 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №00002030, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.09.2017, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 06.10.2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховувати з дня попереднього ув`язнення 06.10.2017 року.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.11.2017 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №00002030, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.09.2017, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначити ОСОБА_5 за ч.1 ст.186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду з випробуванням, встановивши ОСОБА_5 іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період відбування покарання з випробуванням:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 солідарно 198 грн. витрат, пов`язаних із проведенням судово-товарознавчої експертизи за № 4753-17 від 09.10.2017 року.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1