14.03.18
Справа № 200/2864/18
Провадження №1-кс/200/2294/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 про скасування рішення слідчого Дніпровського ВП в м.Дніпро ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим,-

встановив:

До суду надійшла вказана скарга про скасування рішення слідчого Дніпровського ВП в м.Дніпро ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим.

В обгрунтування своїх доводів ОСОБА_3 вказав, що 07.08.2017 року ним подана заяву до Дніпровського ВП в м.Дніпро ГУНП в Дніпропетровській області про вчинене кримінальне правопорушення. 12.07.2017 року відомості відповідно до вищезазначеної заяви були внесені в ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України.

12.01.2018 року він звернувся з заявою про визнання його потерпілим, однак постановою від 13.03.2018 року йому було відмовлено. З даним висновком він не згодний, оскільки вважає, що після того, як він дізнався про те, що начебто є засновником підприємства, згоду на що він не давав та не підписував будь-яких документів, він сильно розхвилювався, сильно переживав з вказаного приводу, у нього загострились хронічні захворювання, що призвело до моральних страждань, а тому йому було завдано моральної шкоді.

З урахуванням положень ст. 55 КПК України й завдання йому від злочину моральної шкоди, вважає, що постанова слідчого винесена незаконно та необгрунтовано, просить її скасувати й зобов"язати слідчого залучити його у якості потерпілого.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити.
Прокурор не заперечувала проти задоволення скарги.

Слідчий до суду не з`явився, надав заяву з проханням проводити розляд у його відсутність.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали за скаргою та оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду скарги встановлено, що 06.12.2017 року до ЧЧ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпро про внесення відомостей до ЄРДР стосовно заяви ОСОБА_3 щодо виявлення ним в мережі Інтернет зареєстрування на його ім"я юридичної особи ТОВ "Гермонт" ( ЄДРПОУ -40907709).
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 07.12.2017 року внесено в ЄРДР за №0003971 з кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України.
ОСОБА_3 звернувся до СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про визнання його потерпілим.
Постановою слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.02.2018 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, з посиланням на відсутність передбачених ст.55 КПК України підстав для визнання його потерпілим.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст.55 КПК України).
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст.55 КПК України).

Відповідно до ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження та витягу з ЄРДР досудове розслідування було розпочато за ч.1 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_3 , яка передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою ( щахрайство).
Відповідно до діючого законодавства, в результаті шахрайських дій, потерпілий- власник, володілець, або особа, у віданні або під охороною якої ззнаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. При цьому, безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов"язковими ознаками шахрайства.
Як встановлено під час розгляду данної скарги, що підтвердив ОСОБА_3 в суді, будь яке майно, або право на нього він ТОВ "Геромонт" не передавав, а лише виявив в мережі Інтернет реєстрацію ТОВ "Геромонт" на своє ім"я, посадові особи цього товариства йому не відомі, в будь-яких відносинах з даним підприємством він не перебуває, тобто фактів заволодіння майном ОСОБА_3 або придбанням права на майно ОСОБА_3 з боку ТОВ "Геромонт", як того вимагає ст. 190 КК України, не вбачається.
За вказаних обставин, виходячи із фабули кримінального правопорушення, встановлених під час досудового розслідування обставин та положень ст.ст.55,60 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим було обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим з огляду на те, що останній не є особою якій завдано шкоди, зазначеній в ч.1 ст.55 КПК України, як того вимагає ст. 190 КК України.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 60, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Дніпровського ВП в м.Дніпро ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим від 13.02.2018 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1