Справа № 521/1135/18
Номер провадження:1-кп/521/491/18
У Х В А Л А

25 січня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

за участі обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст.ст. 314, 314-1, 315, 316 КПК України обвинувальний акт у відношенні: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Учасники процесу під час підготовчого судового засідання не заперечували проти можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом, а суд самостійно не вбачає підстав, передбачених п.п. 2-4 ч.3 ст. 314 КПК України.

Клопотань в порядку ст. 314-1, 316 КПК України від сторін не надходило.

Крім того, прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинувачених посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на її думку свідчать про їх наявність.

Сторона захисту просила не продовжувати запобіжний заход у вигляді тримання під вартою, наводячи доводи на підтвердження своєї позиції.

Крім того, сторона захисту подала клопотання про визнанням незаконними діїй органу досудового розслідування.

Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються, в томі числі, у скоєні, злочину який відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі ще може свідчити про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування або суду, (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

При вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік обвинувачених та стан їх здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються особи.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених та обмеження їх конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання п.ід вартою обвинувачених, судом не встановлено.
Враховуючи положення ч.3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд приймає до уваги, що у відношенні обвинувачених судом застосовується альтернативний запобіжний заход у вигляді застави; сторона захисту не надала документів щодо місця мешкання в Україні обвинувачених у разі застосування до них запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та згода власників майна на їх перебування протягом судового розгляду; звернення будь-яких осіб щодо поручительства за обвинувачених до суду не надходило; особисте зобов`язання, з урахуванням встановленого ризику, на думку суду не забезпечить виконання обвинувачених покладених на них обов`язків.

Розглядаючи скаргу сторони захист щодо визнання незаконними дії органу досудового розслідування, суд вважає. що в її задоволені необхідно відмовити з наступних підстав.

Сторона захисту оскаржуючи дії прокурору, фактично наводить підстави для скасування рішення слідчого судді, яке ухвалено в порядку ст. 234 КПК України, що не передбачено ст.ст. 303, 314 КПК України..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 України в Малиновському районному суді м. Одеси на 01. 02.2018 року на 13 годин.

Продовжити запобіжний заход у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали слідчого судді до 29.03.2018 року, включно.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 140 960 гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Продовжити запобіжний заход у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 29.03.2018 року, включно.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 140 960 гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1