Справа № 738/76/18
№ провадження 1-в/738/28/2018
УХВАЛА

іменем України
01 березня 2018 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

представника установи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена в режимі відео конференції з Державною установою «Менська виправна колонія №91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що вироком Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 09.07.2007 року засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до вироку від 30.01.2008 року засуджений Судовою колегією судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Згідно зі ст. 71 КК України приєднано покарання невідбуте за вироком від 09.07.2007 року Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області та визначено покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22.02.2016 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 16.08.2007 року по 02.07.2008 року всього 10 місяців 17 днів, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

В даний час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», відбув ? частини строку призначеного судом покарання, але адміністрація установи виконання покарань відмовляється звернутись до суду з відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення. Засуджений ОСОБА_4 просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити. Вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Представник установи виконання покарань вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає та в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» з 13.10.2008 року. Засуджений дійсно відбув ? частини строку призначеного покарання. За порушення режиму утримання отримав 9 стягнень, одне з яких є діючим. Потребує подальшого контролю за його поведінкою з боку представників установи.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не підтверджено, що ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника станови виконання покарань, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 09.07.2007 року засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до вироку від 30.01.2008 року засуджений Судовою колегією судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Згідно зі ст. 71 КК України приєднано покарання невідбуте за вироком від 09.07.2007 року Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області та визначено покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Строк відбуття покарання рахується з 16.08.2007 року.

За час перебування в Артемівському СІЗО характеризується посередньо: встановленого режиму тримання не порушував, до праці не залучався, не заохочувався.

Засуджений відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» з 13.10.2008 року.

За час вiдбування покарання в установі зарекомендував себе наступним чином: за порушення режиму утримання отримав дев`ять стягнень, одне з яких на даний час не погашене. На профілактичних обліках не перебуває. Був працевлаштований з 10.02.2009 року по 01.09.2009 року робітником їдальні установи, до роботи ставився посередньо, не заохочувався. З 16.11.2009 року наказом № 117 по 08.06.2011 року був працевлаштований робітником швейної дільниці. До поставлених завдань ставився сумлінно, за що отримав два заохочення, надані правами начальника відділення. З 08.06.2011 року наказ № 57 по 26.11.2013 року наказом № 104 був працевлаштований робітником столярної дільниці, до роботи відносився сумлінно та старанно, за що отримав п`ять заохочень, застосованих правами начальника установи. Порушень правил техніки безпеки не допускав. З 09.09.2016 року працював дезінфектором медичної частина установи.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність подяк і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за певний час.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення вiд відбування покарання є передчасним, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_4 хоч і відбув ? частини строку призначеного судом покарання, проте не довів своє виправлення, оскільки на даний час має діюче стягнення, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1