Справа № 735/254/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/668/2017
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 лютого 2017 року за № 0000045, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Авдіївка Сосницького району Чернігівської області, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2004 року за ч.3 ст. 185 КК України строком на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 04.01.2006 року за ч.3, ст. 185 КК України строком на 4 роки позбавлення волі;

- вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 06.05.2010 року за ч.3 ст. 185 КК України строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 16.11.2010 року за ч.3 ст. 185, ст. 395 КК України строком на 3 роки 8 місяців позбавлення волі,

- вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 01.06.2016 року за ч.2, ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт;

обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України.

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України з застосування ст. 69 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст. 70 КК країни за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого покарання, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 залишено домашній арешт.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2017 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у веранді житлового будинку господарства ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_2 , відкрито проти, волі ОСОБА_8 , витягнула з-під одягу останньої паспорт, в якому містились грошові кошти та повторно, незаконно заволоділа грошима в сумі 400 грн., в результаті чого ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на суму 400 грн..

02 березня 2017 року, близько 12 год., ОСОБА_7 перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_9 , що розташований по АДРЕСА_3 таємно від оточуючих, повторно, з корисливих мотивів, здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung SGH-X160», вартістю, згідно висновку експерта № 269 від 15.03.2017 року, 212 грн. 50 коп., завдавши ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 212,50 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України та умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Звертаючись з апеляційною скаргою прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого та не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги прокурор аргументує таким чином, що не в повному обсязі враховано, що вчинені злочини є тяжкими, та неодноразовість вчинення нею умисних корисливих злочинів раніше. Не надано взагалі оцінку тій обставині, в той час як розгладься справа в Коропському суді, ОСОБА_7 вчиняє новий злочин, що негативно її характеризує та свідчить про небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, прокурор звертає увагу на характеризуючи особу дані, та наполягає, що дача правдивих показань є складовою щирого каяття і не є самостійною пом`якшуючою обставиною. Більше того, стверджує що активне сприяння розкриттю злочину має оціночний характер і відсутній чіткий критерій поділу на активне і звичайне.

За цих підстав, визнання ряду обставин такими, що дають суду можливість застосувати положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст. 186 КК України є необґрунтованим.

Критично автор скарги ставиться і до характеризуючих даних обвинуваченої, яка має зрілий вік постійно вчиняє злочини, не має бажання займатися суспільно-корисною працею та отримувати дохід законним шляхом, а також наявність обтяжуючих покарання обставин рецидив злочинів та вчинення злочинів щодо особи похилого віку, явно свідчать про невідповідність призначеного покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги та заперечення обвинуваченої проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

11 лютого 2017 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у веранді житлового будинку господарства ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_2 , відкрито проти, волі ОСОБА_8 , витягнула з-під одягу останньої паспорт, в якому містились грошові кошти та повторно, незаконно заволоділа грошима в сумі 400 грн., в результаті чого ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на суму 400 грн..

02 березня 2017 року, близько 12 год., ОСОБА_7 перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_9 , що розташований по АДРЕСА_3 таємно від оточуючих, повторно, з корисливих мотивів, здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung SGH-X160», вартістю, згідно висновку експерта № 269 від 15.03.2017 року, 212 грн. 50 коп., завдавши ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 212,50 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України та умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачена повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, розкаялася у скоєному.

В засіданні апеляційного суду вона також повністю визнала себе винною в інкримінованих їй злочинах, розкаялась в скоєному, просила суворо її не карати.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є правильним, законним і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, яким місцевий суд дав правильної правової оцінки.

Суд першої інстанції, оцінюючи в сукупності здобуті у справі докази обґрунтовано встановив вину обвинуваченої в інкримінованих кримінальних правопорушень та в апеляційній скарзі не ставиться питання про переоцінку цих доказів.

Водночас, вимоги прокурора про необхідність посилення призначеного покарання є у певній мірі обґрунтованими, а сама апеляційна скарга містить ряд слушних доводів, які не були в повній мірі враховані при постановленні вироку місцевим судом.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд врахував характер та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Проте, судом не враховано, що ОСОБА_7 має 5 судимостей, вчинила нові злочини в період незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення. Слушними є зауваження прокурора, що маючи зрілий вік обвинувачена постійно вчиняє злочини, не має бажання займатися суспільно-корисною працею та отримувати дохід законним шляхом. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що покарання ОСОБА_7 слід призначити у більшому розмірі, ніж призначив місцевий суд. Одночасно колегія суддів враховує усі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, встановлені місцевим судом: задовільну характеристику, щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, правдиві показання, часткове відшкодування шкоди та догляд за хворою родичкою. Колегія суддів не визнає в якості обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки в обвинувальному акті застосовано кваліфікуючу ознаку повторності злочинів. Хоча ОСОБА_7 скоїла злочин відносно особи похилого віку ОСОБА_9 , проте сама потерпіла не має до неї претензій і це також враховується колегією суддів.

Крім того, колегія суддів, вирішуючи питання про призначення покарання, враховує вартість викраденого майна і вважає, що покарання, хоч воно і повинно бути у виді позбавлення волі, все ж повинно бути спів- розмірним скоєному злочину (вартості викраденого) та його наслідкам.

За таких обставин, покарання обвинуваченій слід призначити у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, проте у більшому розмірі, ніж призначив місцевий суд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання

- за ч.2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4