Справа №760/2958/1 8
Провадження №1-м/760/4/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №9 м.Києва ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 м.Києва ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 м.Києва ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у клопотанні зазначив, що ініціатором розшуку ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) є компетентні органи Федеративної Республіки Німеччина,строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності не закінчився, інкриміновані компетентними органами ФРН Шахіну Аслану ( ОСОБА_7 ) злочини, передбачені ст.ст. 177, 233 КК ФРН зґвалтування та нанесення тілесних ушкоджень, відповідає злочину, передбаченому ч.1 ст.152 КК України (зґвалтування), і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі. Клопотання про застосування тимчасового арешту до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) просив задовольнити.

Затриманий ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували. Зокрема, затриманий ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) зазначив, що законів України не порушував, отже, підстав для його тимчасового арешту немає.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до ч.4 ст.583 КПК України до клопотання про застосування тимчасового арешту має бути доданий протокол про затримання особи та вказав, що у протоколі про затримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) не зазначений точний час його затримання, що означає недійсність протоколу, отже, відсутність підстав для тимчасового арешту затриманого та неможливість встановити початок точного строку такого арешту.

Слідчим суддею було поставлено сторонам питання, чи є можливим визначити в судовому засіданні цей час. У відповідь затриманий ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) пояснив, що його затримали о 3 год. 30 січня 2018 року, а захисник вказав, що під час судового розгляду встановити цей час неможливо. Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що протокол складений о 2 год. 25 хв., його складання не потребує значного часу, отже, ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) був затриманий приблизно в цей же час.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування тимчасового арешту до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) з наступних підстав.

Встановлено, що 30.01.2018 р. о 02 год. 25 хв. співробітниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України щодо громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про затримання відповідно до стст.208, 582 КПК України. Згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу вказана особа перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до ФРН для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених стст.177, 233 КК ФРН - зґвалтування та нанесення тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників (далі Конвенція) договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
Статтею 16 Конвенції передбачено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства.
Україна ратифікувала вказану Конвенцію, є її Стороною, а відповідне національне законодавство є узгодженим з цією Конвенцію.
Зокрема, згідно з чч.1, 4 ст.583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу. До клопотання про застосування тимчасового арешту додаються:
1) протокол затримання особи;
2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави;
3) документи, що підтверджують особу затриманого.
При цьому, згідно з чч.1, 2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.
Також ч.5 ст.208 КПК України передбачено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Як зазначається у ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Слідчим суддею встановлено, що до клопотання про застосування тимчасового арешту до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) додані документи, що містять дані про вчинення ним на території ФРН злочинів, передбачених стст.177, 223 КК ФРН, а саме, зґвалтування та нанесення тілесних ушкоджень, документи з бази даних Генерального секретаріату Інтерполу, Департаменту Інтерполу та Європолу Національної поліції України щодо перебування ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до ФРН для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних злочинів на підставі рішення місцевого суду м.Кьольн, ФРН, від 08.04.2016 р.

Слідчим суддею також встановлено, що ініціатором розшуку ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) є компетентні органи ФРН, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності ще не збіг, а інкриміновані компетентними органами ФРН Шахіну Аслану ( ОСОБА_7 ) злочини, передбачені ст.ст. 177, 233 КК ФРН зґвалтування та нанесення тілесних ушкоджень, відповідає злочину, передбаченому ч.1 ст.152 КК України (зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи), і є екстрадиційним, адже встановлює покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

Також у матеріалах клопотання є ксерокопія закордонного паспорту громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) № НОМЕР_1 , оригінал якого був пред`явлений слідчому судді прокурором ОСОБА_3 .

Щодо протоколу про затримання громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), то в ньому вказаний час складення 02 год. 25 хв. 30.01.2018 р., але відсутній точний час затримання вказаної особи. Проте незазначення такого часу не означає відсутність протоколу про затримання в значенні ч.4 ст.583 КПК України, а також не спричиняє його недійсність. Протокол про затримання громадянина Туреччини ОСОБА_6 також не можна вважати недопустимим доказом, отриманим внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Адже ч.1 ст.87 КПК України чітко встановлено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, це, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження тощо. Такого істотного порушення прав ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) в значенні ст.87 КПК України ані під час його затримання, ані під час складення протоколу про таке затримання допущено не було.
Щодо визначення початку тимчасового арешту громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), то виходячи з інформації з офіційного сайту аеропорту «Київ», літак рейсу №РС1722 сполученням «Анкара-Київ», яким прибув до України вказаний громадянин Туреччини, приземлився в м.Київ о 01 год. 05 хв. 30.01.2018 р. Таким чином, з цього моменту свобода пересування громадянина Туреччини ОСОБА_6 вже могла бути обмежена необхідністю пройти паспортний/митний контроль на території України, а сам він міг бути силою або через підкорення наказу змушений залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Враховуючи ці обставини та виходячи з закріпленого п.4 ст.17 КПК України принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, слідчий суддя дійшов висновку про визначення початком тимчасового арешту громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) 01 год. 05 хв. 30 січня 2018 року.
З урахуванням ст.132 КПК України слідчий суддя також вважає, що потреби у тимчасовому арешті громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), який вчинив злочин за межами України, виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи цієї особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Зважаючи на те, що при розгляді клопотання підстав для відмови в застосуванні тимчасового арешту громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) не встановлено, клопотання про застосування тимчасового арешту подано прокурором у відповідності до вимог ст.583 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання та застосування до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) тимчасового арешту на 40 діб, який рахувати з 01 год. 05 хв. 30 січня 2018 року до надходження запиту про його видачу від компетентних органів ФРН.
Керуючись ст.29 Конституції України, стст.1, 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників, ст.ст. 17, 208, 209, 132, 582, 583 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасовий арешт терміном 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина.
Строк тимчасового арешту рахувати з 01 год. 05 хв. 30 січня 2018 року.
Строк дії ухвали визначити до 24 год. 10 березня 2018 року.
Утримувати громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Київському СІЗО.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 міста Києва ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а особою, до якої застосований тимчасовий арешт, - в цей же строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.
Повний текст ухвали буде оголошено 06 лютого 2018 року о 17 год. у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою: м.Київ, вул. Вознесенський узвіз, 10-Б.

Слідчий суддя ОСОБА_1